Справа № 415/5400/17
Провадження № 2-о/415/626/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю:

секретаря судового засідання Данько Л.С.,

представника заявника ОСОБА_3,

законного представника ОСОБА_4,

прокурора Полякова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за заявою головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_5 про продовження амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те що, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку у психіатра з 1998 року з діагнозом: Шизофренія, безперервно-прогредиєнтна, параноїдна, афективно-параноїдний синдром, поточний процес. Виражена зміна особистості за типом «фершробен». Захворювання протікає безперервно-прогредієнтно. В клініці хвороби переважає параноїдна симптоматика. Сформувався дефект особистості на рівні вираженого зміни особистості за типом «фершробен». В період погіршення стану, стає злісним, імпульсивним, соціально неспокійним, ходить у різні інстанції, пише скарги, висловлює маячні ідеї переслідування, відносини. Багаторазово і довго лікувався в стаціонарі Лисичанської ОПБ. У 2008р спостерігався в групі АППП, повторно спостерігається в групі АППП з травня 2013р. Ремісія короткі, неповні, медикаментозні. Потребує регулярного щомісячному огляді психіатром, прийомі підтримуючого лікування, яке нерегулярно приймає або не приймає взагалі в період загострення. На прийом зявляється нерегулярно. Хворий соціально дезадаптирований - більшу частину часу проводить вдома, нічим не цікавиться, не одружений, не має реальних планів на майбутнє. Остання госпіталізація з 27.06.17 р за 28.08.17 р. Хворий оглянутий лікарсько-консультаційною комісією у складі: зав. диспансерним відділенням ОСОБА_3, психіатрів ОСОБА_7, ОСОБА_8. Враховуючи хронічний характер перебігу хвороби, агресивні дії по відношенню до оточуючих, схильність до ухилення від лікування, комісія прийшла до висновку, що хворий потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У заяві просив суд продовжити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку громадянину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на 6 (шість) місяців.

Представник заявника лікар прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній.

Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити.

Законний представник прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній.

Хворий не прибув у судове засідання, до суду законним представником надана заява від хворого про те, що він не заперечує проти продовження амбулаторної психіатричної допомоги. Також, просив розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕМ 667292, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 06.06.2000 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: Україна, м. Лисичанськ, вул. 40 років Перемоги, 16/74.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02.03.2017 року, визнано доцільним продовження ОСОБА_6 амбулаторної психіатричної допомогу у примусовому порядку.

З висновку лікарів-психіатрів від 12.09.2017 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1998 року з діагнозом: Шизофренія, безперервно-прогредиєнтна, параноїдна, афективно-параноїдний синдром, поточний процес. Виражена зміна особистості за типом «фершробен». Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах багаторазово, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 27.06.2017 року по 28.08.17р. Комісія лікарів дійшла висновку, що на даний час за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад у формі шизофренії, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Дослідивши вказаний висновок, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як і зібрані по справі докази.

Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону.

Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України ''Про психіатричну допомогу'', який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги.

Статтею 2 Закона України ''Про психіатричну допомогу'' унормовано, що законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України ''Про психіатричну допомогу'' амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року продовження застосування примусових заходів медичного характеру, в тому числі й надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку можливе на строк, який не перевищує 6-ти місяців.

Частиною 5 ст. 12 Закону України ''Про психіатричну допомогу'' передбачено, що у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України ''Про психіатричну допомогу'' особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України ''Про психіатричну допомогу'' продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами які вказують на необхідність продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про продовження надання хворому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 234,235, 281, 282, 223,294, 296 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_5 про продовження амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 Краснодарського краю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: Україна, м. Лисичанськ, вул. 40 років Перемоги, 16/74, строком на 6 (шість) місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 25 вересня 2017 р.

Суддя Н.В. Коваленко

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2