Справа № 520/4498/17
Провадження № 2/520/7325/17
05.05.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків О.В.
при секретарі - Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд,-
13.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у період яких у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, відповідач від виховання та утримання сина самоусунувся, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5, актовий запис № 136, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом ЗАГС Талдомського району Головного Управління ЗАГС Московської області. Батьками у свідоцтві вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 /а.с. 22/.
Згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії НОМЕР_2, виданого Відділом ЗАГС Талдомського району Головного Управління ЗАГС Московської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, народжений у ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитині присвоєно прізвище «ОСОБА_2», про що зроблено відповідний актовий запис № 23 від 16.04.2004 року /а.с. 21/.
В подальшому, а саме 17.07.2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, актовий запис № 461, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після одруження наречена змінила прізвище на «ОСОБА_2» /а.с. 20/.
У ході розгляду справи судом також досліджено наданий органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок № 168/01-11; 2347/01-11 від 17.03.2017 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2». Вказаним висновком встановлено, що у свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, виданого Кишинівським відділом ЗАЦС від 17.02.2011 року, в актовий запис про народження малолітнього на підставі рішення відділу ЗАЦС Григоріополь від 02.08.2007 року, у графу «дані про дитину» були внесені наступні зміни: «прізвище» - «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Також були внесені зміни до вказаного вище актового запису про народження в графу «відомості про матір», а саме «прізвище» - «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», на підставі рішення відділу ЗАЦС мун. Кишинів від 17.02.2011 року. У висновку зазначено, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання сина самоусунувся. Інформація щодо невиконання батьком дитини батьківських обов'язків письмово підтверджується гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 У висновку вказано, що жодних звернень від батька стосовно перешкод матір'ю дитини у його спілкуванні з донькою не надходило.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 148, 164, 166, 180, 182-184 СК України, Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.