Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

ПисаноїТ.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та вселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1, який складається з двох окремих частин, в іншій частині вказаного домоволодіння, що має адресу: АДРЕСА_2 проживають відповідачі.

Зазначила, що має намір разом із родиною проживати в належному їй будинку, однак відповідачі своїми діями перешкоджають їй у здійсненні свого права власності, скориставшись її відсутністю, самовільно захопили належну їй частину домоволодіння, змінили двері та замки, і не впускають її до нього, заварили ворота та хвіртку.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила ухвалити рішення про усунення перешкод у здійсненні права власності з боку відповідачів на належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1, виселити відповідачів з будинку та вселити її до будинку за вищевказаною адресою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права власності з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 яка належить на праві власності ОСОБА_3

Ухвалено вселити ОСОБА_3 у належну їй Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57 кв. м, житловою площею 31,7 кв. м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 червня 2013 року.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази на підтвердження того, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в якому самовільно проживають відповідачі, а отже наявні правові підстави для задоволення позову та захисту порушеного права позивача.

Переглядаючи рішення районного суду, судом апеляційної інстанції встановлено, що право власності на частину вищевказаного домоволодіння ОСОБА_7 набула на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року, яке було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, апеляційній суд виходив з його безпідставності.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Матеріали справи містять копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 25 червня 2013 року, з якого вбачається, що 30 травня 2013 року ОСОБА_3 зареєструвала за собою право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Малиновського районного суду від 07 лютого 2011 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Малиновського районного суду від 07 лютого 2011 року, яким, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини вищевказаного володіння, скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2012 року, а рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання права власності на Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_3

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення вимог процесуального закону, позивачем не надано доказів того, що вона є власником спірного домоволодіння чи його частини, а отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року, оскільки рішення суду апеляційної інстанції законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

Т.О.Писана

І.М.Фаловська