АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/379/16-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Писанець В.А.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 44 575,35 грн..

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 487,20 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталія Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду обставинам справи не відповідають. Зазначила, що, задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» суму страхового відшкодування, суд невірно визначився з особою, на користь якої мають бути стягнуті дані кошти. Вказала, що транспортний засіб, якому було заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перебував у володінні ОСОБА_4 на підставі договору фінансового лізингу, укладеного з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно умов вказаного договору, банк є вигодонабувачем за договором страхування предмету лізингу, а тому, за відсутності його згоди на виплату страхової суми лізингоодержувачу ОСОБА_4, відшкодування не підлягало стягненню на користь позивача. Посилалася на те, що, маючи статус вигодонабувача, банк наділений всіма правами страхувальника, зокрема, правом вимагати здійснення страхової виплати на свою користь, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення.

У зв'язку з поданням Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на адресу суду надійшла заява про поворот виконання, в якій зазначено, що на виконання оскаржуваного рішення відповідач сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 44 575,35 грн., у зв'язку з чим, у разі задоволення скарги та скасування рішення, страхова компанія просить Апеляційний суд м. Києва одночасно вирішити питання про зобов'язання ОСОБА_4 повернути товариству безпідставно отримане ним страхове відшкодування.

В судове засідання представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому. колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_4ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в судове засідання не з»явився. про день та час слухання справи відповідач повідомлений у встановленому порядку, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника. В заяві також зазначив, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримує та просить її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року о 17:00 год. на перехресті вул. Бальзака - вул. Сабурова в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Внаслідок події транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 3315410 від 27 вересня 2014 року.

Відповідно до вказаного полісу, строк його дії становить один рік - з 27 вересня 2014 року до 26 вересня 2015 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,0 грн., розмір франшизи - 510,00 грн..

03 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.

Згідно Акту розрахунку спричиненої власнику транспортного засобу матеріальної шкоди № 1221/14 від 16 жовтня 2014 року, складеного страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», вартість відшкодування завданої автомобілю ЗАЗ,д.н.з. НОМЕР_2, матеріальної шкоди, без урахування ПДВ, становить 45 085,35 грн..

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні п. п. 2.3. «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України.

24 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, належить Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк».

У володінні і користуванні ОСОБА_4 автомобіль ЗАЗ,д.н.з. НОМЕР_2, перебуває на підставі договору фінансового лізингу № К200А - 28026399 від 24 лютого 2014 року, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

06.03.2015 року Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» лист, в якому посилалось на те, що як вигодо набувач згідно договору фінансового лізингу від 24.02.2014 року просить перерахувати страхове відшкодування по клієнту ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок НОМЕР_4, МФО 320649, призначення платежу-виплата страхового відшкодування по автомобілю марки модель ЗАЗ FORZA.

З досліджених судом доказів встановлено, що страхова виплата відповідачем здійснена не була.

Звертаючись до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 44575,35 грн., ОСОБА_4 посилався на те, що він є добросовісним володільцем автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, та експлуатує його на відповідній правовій підставі, а тому має право на отримання страхової виплати для проведення подальшого ремонту транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 44 575,35 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння автомобілю ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, механічних ушкоджень з вини ОСОБА_6 достовірно встановлений, при цьому позивач експлуатує пошкоджений транспортний засіб на відповідній правовій підставі, з огляду на що має право на отримання від страховика цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди-Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» суми страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 998 ЦК України закріплює, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, що встановлений договором.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За правилом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи наявну в матеріалах справи постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, та Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 3315410 від 27 вересня 2014 року, яким підтверджується, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що, в зв'язку з настанням страхового випадку, у відповідача виник обов'язок здійснити страхову виплату, з метою відшкодування матеріальної шкоди, завданої страхувальником при використанні забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Стаття 1 цього Закону встановлює, що потерпілими для цілей цього Закону вважаються юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. При цьому власниками транспортних засобів вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Як зазначено в пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), а тому такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Як вбачається з сукупного аналізу положень пунктів 2.8.4.1, 2.8.4.2.1, 2.8.4.3.4 розділу 2.8.4 «Фінансовий лізинг» Умов і правил надання банківських послуг Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», які є невід'ємною частиною укладеного між Банком та ОСОБА_4 договору фінансового лізингу № К200А - 28026399 від 24 лютого 2014 року, позивач ОСОБА_4 володіє та здійснює експлуатацію автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, на законних підставах, так як вищевказаними умовами договору прямо передбачалося, що предмет лізингу перебуває у володінні та користуванні лізингоодержувача, яким є позивач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом було достовірно встановлено факт заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди ОСОБА_4, як законному володільцю постраждалого транспортного засобу, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення страхової виплати на його користь ґрунтуються на положеннях закону та є правомірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що страхова виплата підлягає стягненню на користь лізингодавця Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», а не на користь позивача, правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не спростовують, з огляду на таке.

Пункт 2.8.4.5.1 розділу 2.8.4 «Фінансовий лізинг» Умов і правил надання банківських послуг Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», які є невід'ємною частиною укладеного між Банком та ОСОБА_4 Договору фінансового лізингу № К200А - 28026399 від 24 лютого 2014 року, передбачають, що страхування предмета лізингу здійснюється виключно за бажанням лізингодавця, з моменту підписання договору та на строк лізингу, щорічно, за такими ризиками, як: пошкодження, втрата або знищення предмета лізингу, зумовлені дорожньо-транспортною пригодою, пожежею, вибухом, ударом блискавки, падінням предметів чи їх уламків, стихійним лихом, протиправними діями третіх осіб, викраденням чи іншим незаконним заволодінням предметом лізингу чи його комплектуючими частинами; при страхуванні транспортних засобів - на умовах повного «Каско».

Протягом всього періоду страхування по даному договору вигодонабувачем є лізингодавець (пункт 2.8.4.5.3).

З сукупного аналізу вказаних положень договору вбачається, що вони регулюють відносини сторін договору при добровільному страхуванні предмета лізингу , яким є автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, відповідно до вимог Закону України «Про страхування».

Саме положеннями даного Закону передбачається можливість визначення вигодонабувача при укладенні договору страхування (частина 4 статті 3 Закону).

Між тим, положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в порядку якого Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» здійснювалася виплата на користь ОСОБА_4, не передбачають такого поняття як вигодонабувач за договором страхування.

Вказане зумовлене тим, що договірні відносини за цим законом виникають між особою, яка страхує свою відповідальність на випадок завдання шкоди третім особам, та страховиком, за страховим полісом, який є єдиною формою внутрішнього договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка посвідчує укладення такого договору.

При цьому, при укладенні договору страхування цивільно-правової відповідальності особа, яка претендуватиме на отримання страхової виплати, є невідомою, так як дана виплата здійснюється на користь осіб, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням застрахованого транспортного засобу, що не може бути визначено чи передбачено заздалегідь.

Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий має статус кредитора та набуває права вимоги до боржника, яким є страховик.

Тобто, в договірному зобов'язанні, що виникає у зв'язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди, статус кредитора та право на отримання виплати має саме потерпіла особа, оскільки іншого не передбачено ні положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні формою безпосередньо страхового полісу, технічний опис та зразки якого є уніфікованими для всіх страховиків та мають затверджену в визначеному законодавством порядку форму.

Крім того, варто враховувати, що за договором страхування, на підставі якого Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» здійснило виплату страхової суми, був застрахований не предмет лізингу - автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2, а цивільно - правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6.

Таким чином, положення підрозділу 2.8.4.5 «Страхування предмету лізингу» розділу 2.8.4 «Фінансовий лізинг» Умов і правил надання банківських послуг Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», на які в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається банк, не розповсюджують свою дію на правовідносини, які виникли між страховиком цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_6 - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_4.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції невірно визначився з особою, на користь якої підлягає стягненню страхове відшкодування є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях закону та матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни відсутні.

Відносно вимог заяви відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про поворот виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року та зобов'язання ОСОБА_4 повернути страховій компаній суму страхового відшкодування в розмірі 44 575,35 грн., сплачену в порядку виконання рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

За правилом ст. 380 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Так як колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни та про залишає без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, то правові підстави для задоволення заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про поворот виконання рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: