Справа № 344/3394/14-ц
Провадження № 22-ц/779/434/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4, представника Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_5, представника прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, прокуратури м. Івано-Франківська, Державної виконавчої служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями при виконанні рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 предявив до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Івано-Франківського міського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, прокуратури м. Івано-Франківська, Державної виконавчої служби України вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказував, що незаконними діями державного службовця стосовно виконання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом 16.01.2013 року, йому було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 15 495,86 грн та 295,50 грн, а також завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 20 000 грн. Посилаючись на вищенаведене, просив визнати незаконними дії державного виконавця Богака Я.В. щодо виконання виконавчого листа та стягнути на його користь матеріальну і моральну шкоду, а також судовий збір у розмірі 315,84 грн.

Справа розглядалась у різних судових інстанціях неодноразово.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи. Зокрема, зазначає апелянт, судом не було враховано того, що він особисто заперечував обставину визнання банкрутства боржника та виконання державним виконавцем рішення, а тому висновок суду першої інстанції про те, що дана обставина не підлягає доказуванню є помилковим. Також судом не було враховано докази незаконної бездіяльності державного виконавця при виконанні виконавчого листа, а саме не стягнуто з боржника виконавчий збір, не вилучені у боржника наявні готівкові кошти, не опечатані каса, приміщення і місце зберігання грошей, не звернуто стягнення на кошти боржника, які знаходяться в банках або інших фінансових установах, не притягнуто боржника до відповідальності за невиконання рішення державного виконавця. ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що у державного виконавця не було підстав для зупинення виконавчого провадження у звязку із порушенням справи про банкрутство боржника, оскільки дія мораторію на задоволення вимог кредиторів в даному випадку не могла поширюватися, так як він являється поточним кредитором. Не звернув уваги суд першої інстанції і на те, що твердження державного виконавця про відсутність у боржника будь-якого нерухомого майна спростовується висновком, викладеним у постанові господарського суду від 31.01.2014 року про наявність у боржника матеріальних активів (рухомого і нерухомого майна) на загальну суму 1 066 797,28 грн. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обємі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали. Вважають, що причиною, яка призвела до неможливості примусового виконання судового рішення про стягнення з ТзОВ "БК СтаніславінвестБуд" в користь ОСОБА_2 спричиненої шкоди була протиправна бездіяльність державного виконавця, яка, на їх думку була доведена належними доказами. У зв'язку із цим просили оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представники Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та прокуратури Івано-Франківської області доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи вимоги позивача про відшкодування шкоди безпідставними. Тому просили рішення місцевого суду в даній справі залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 18.02.2013 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №0907/2-5595/2011 року, виданого 11.02.2013 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ТзОВ "Будівельна компанія "Станіславінвестбуд" про стягнення в користь ОСОБА_2 15495,86 грн пені та 295,50 грн судових витрат. В подальшому 21.02.2013 року за постановою державного виконавця це виконавче провадження було об'єднано у зведене виконавче провадження №36697605 з іншим виконавчим провадженням №30211797 за виконавчим листом №2-2831, виданим 30.12.2010 року Івано-Франківським судом про стягнення коштів в користь ОСОБА_8

Встановлено, що державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження у відповідній послідовності здійснювався комплекс дій, визначених Законом України "Про виконавче провадження", необхідних для отримання інформації про наявні у боржника кошти та майна. Про це, зокрема, свідчать наявні в справі копії вимог державного виконавця про надання установами відповідної інформації (том №1, а.с.243,244). Копією наданої апеляційному суду вимоги державного виконавця від 01.03.2013 року про надання реєстраційною службою інформації про наявність зареєстрованого за ТзОВ "Будівельна компанія "Станіславінвестбуд" права власності на нерухоме майно.

Також з'ясовано, що за заявою одного із стягувачів ОСОБА_8 ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2012 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Будівельна компанія "Станіславінвестбуд" (справа 35010/1126/2012-Б-25/24). Цією ухвалою також було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника до закінчення провадження у справі. Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2014 року ТзОВ "Будівельна компанія "Станіславінвестбуд" визнано банкрутом, відкрито стосовно цього підприємства ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора ОСОБА_9 (копія постанови том №1, а.с.33-35).

В тексті згаданої постанови зазначено, що ухвалою господарського суду від 26.10.2012 року за результатами підготовчого засідання введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_9

Іншою ухвалою місцевого господарського суду від 21.03.2013 року за результатами попереднього засідання визнано грошові вимоги кредиторів до боржника та затверджено реєстр вимог кредиторів. З копії ухвали названого суду від 08.05.2014 року вбачається, що в реєстр вимог кредиторів включено також грошові вимоги ОСОБА_2 у розмірі 1218 грн, 295,50 грн та 15495,86 грн.

ОСОБА_2 посилається на те, що на його вимоги мораторій не поширюється, оскільки він являється поточним кредитором. Тому, на його думку, перешкод для стягнення з боржника коштів в його користь не було. Однак, колегія суддів зауважує, що погодитись з цим не можна. Адже, згідно ч.5 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року із змінами і доповненнями звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

З наведеного вище випливає, що з часу порушення провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Будівельна компанія "Станіславінвестбуд" ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2012 року державний виконавець при отриманні інформації про наявність у згаданого підприємства коштів та майна на праві власності не вправі був здійснювати дії щодо звернення стягнення на майно боржника за виконавчими листами, які були видані ОСОБА_2 та іншим стягувачам.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_10