Номер провадження: 22-ц/785/1785/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Лопотана В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров"я, відшкодування втраченого заробітку, моральної шкоди, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2016 року, -

встановила:

У листопаді 2012 року позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров"я, відшкодування втраченого заробітку, моральної шкоди і в обґрунтування вимог посилалась на те ,що 18 листопада 2009 року приблизно 15.00 годин перебуваючи в торговельному приміщенні відповідача на території Овідіопольського району Одеської області в наслідок неналежного зберігання майна у вигляді коробу (крупної упаковки) туалетного паперу, який знаходився на верхніх полках складського стелажу під час падіння упаковки (коробу) на позивачку під час огляду товару,позивач отримала тілесні ушкодження. Після отримання даних пошкоджень позивачка звернулась до медичної допомоги, в наслідок чого вона отримала витрати на лікування, крім того позивачка в наслідок травми не отримала втрачений заробіток.

Позивач просила стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 14 822,41 грн., відшкодування втраченого заробітку у розмірі 371 875 грн., моральну шкоду у розмірі 350 000 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" на користь ОСОБА_2 шкоду завдану ушкодження здоров'я в розмірі 13 255.73 грн. моральну шкоду в розмір 30 000 грн., судовий збір в розмірі 120 грн., а всього в розмірі 43 375, 75 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2016 року скасовано.

Відмовлено ОСОБА_2 у позові до товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, втраченого заробітку і моральної шкоди (т.3 а.с.153).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (т.3 а.с.204).

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове яким в задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити. Постановити ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про відшкодування втрачено заробітку. (т.3 а.с.77-85).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 діючий в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду у частині відмови у позові про стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди у сумі 350 000 гривень змінити, постановити у цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі посилаючись на незаконність рішення і на невідповідність висновків суду обставинам справи (т.3 а.с.92-93).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 та апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції посилався на те,що з вини відповідача ТОВ «Епіцентр К» , позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження внаслідок чого перебувала на лікарняному та на лікування понесла витрати у розмірі 13255,73 грн. . Через спричинення тілесних ушкоджень позивачу була спричинена моральна шкода, яку суд оцінив в 30 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України , майнова шкода ,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи ,а також шкода ,завдана майну фізичної або юридичної особи ,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено,що 18 листопада 2009 року приблизно 15.00 годин позивач ОСОБА_2, перебуваючи в торговельному приміщенні ТОВ "Епіцентр К", розташованого за адресою: Одеська область,Овідіопольський район, 7 км. Овідіопольське шосе, 1 в наслідок неналежного зберігання майна у вигляді коробу (крупної упаковки) туалетного паперу, яке знаходилось на верхніх полках складського стелажу під час падіння упаковки (коробу) на позивача під час огляду товару отримала тілесні ушкодження у вигляді забиття шийного відділу хребта, поєднання шийного відділу спинного мозку, струс головного мозку.

Після отримання даних ушкоджень в той же день позивачка звернулась до медичної допомоги до працівника товариства - медичної сестри ОСОБА_4

20 листопада 2009 року внаслідок вищевказаної травми позивачка зверталась за медичною допомогою до КУ МКЛ №1 (т.1 а.с. 15), в подальшому позивачка знаходилась в наслідок даної травми на лікуванні в медичних установах в період 23 листопада 2009 року по 04 грудня 2009 року ( МКЛ №1) та в період з 12 жовтня 2012 року по 06 листопада 2012 року (МКЛ №11) (т.1 а.с.207,208 , т.2 а.с. 144-153, 154-175), крім цього позивачка зверталася в подальшому до медичної допомоги внаслідок даної травми.

Під час лікування позивачкою були понесені витрати на придбання додаткових ліків та надання додаткової допомоги та обстеження.

Відповідно до висновку експертів комісійної судово-медичної експертизи № 405 від 04.07.2014 року позивачем були отримані тілесні ушкодження середньої тяжкості та між отриманою ОСОБА_5 травмою та даними наслідками є прямий причино - слідчий зв'язок ( т.1 а.с. 220-230).

Судом першої інстанції вірно встановлено,що тілесні ушкодження позивачем були отримані з вини відповідача через неналежне зберігання товару.

Матеріали справи не містять ,а відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази у спростування своєї вини у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції вірно встановлено , що з наданих позивачем письмових доказів у підтвердження витрат повязаних з лікуванням позивача, сума майнової шкоди становить 13 255.73 грн. (4269.04+682.41+8304.28=13255.73) , що підтверджується наданими позивачем квитанціями про придбання ліків, товарними чеками ( т.1 а.с.22-28).

Звертаючись з позовом до суду та заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 350 000 грн., позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що через отримання тілесних ушкоджень,з врахуванням тяжкості ушкоджень, вона була змушена тривалий час лікуватися, відчула біль, фізичні страждання,психологічний дискомфорт ,порушення душевної рівноваги.

В судовому засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_2 підтримала пояснення ,які були надані нею в суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних,психічних,тощо), який зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості ,можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів, з врахуванням обставин при яких позивачем були отримані тілесні ушкодження, ступеню вини відповідача, тривалості перебування позивача на лікуванні ,ступеню тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, обсягу перенесених позивачем фізичних та душевних страждань вважає ,що судом першої інстанції вірно визначено розмір компенсації моральної шкоди у 30 000 грн.

Судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь втраченого заробітку (доходу) у розмірі 371875 грн., оскільки матеріали справи не містять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази втрати заробітку через отримання тілесних ушкоджень саме фізичною особою,тому в цій частині позовні вимоги є недоведеними.

ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність та є фізичною-особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом від 28.07.2005 року № 129674 (т.1 а.с.13).

Доводи апеляційної скарги «Епіцентр К» щодо неврахування судом першої інстанції того,що провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення втраченого заробітку (доходу) має бути закрито ,оскільки зазначені позовні вимоги мають бути розглянуті в порядку господарського судочинства не заслуговують на увагу , оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом як фізична особа .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що випадок який стався з позивачем відноситься до нещасних випадків невиробничого характеру проте , матеріали справи не містять акту за формою НТ, висновку комісії розслідування зазначеного випадку, юридичний факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень не встановлений ,що в сукупності свідчить про безпідставність позову, оскільки факт отримання позивачем, при обставинах зазначених в позовній заяві тілесних ушкоджень підтверджується , поясненнями позивача, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ,квитанціями та чеками про придбання позивачем ліків ( т.1 а.с.22-28), довідкою КУ міська клінічна лікарня № 1 № 9348 від 20.11.2009 року (т.1 а.с.17), компютерною томографією (т.1 а.с.18), випискою з історії хвороби ОСОБА_2 (т.1 а.с.19), листками непрацездатності позивача (т.1 а.с.20,21), висновком експертів комісійної судово-медичної експертизи № 405 від 04.07.2014 року відповідно до якої, позивачем були отримані тілесні ушкодження середньої тяжкості та між отриманою ОСОБА_5 травмою та даними наслідками є прямий причино - слідчий зв'язок ( т.1 а.с. 220-230).

Відсутність акту за формою НТ, висновків комісії щодо розслідування нещасного випадку невиробничого характеру не впливає на захист порушеного права позивача та не може бути підставою для обмеження позивача на звернення до суду з відповідним позов. Крім того, відповідно до п. 7 « Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 22.03.2001 року розслідування нещасних випадків проводиться з метою

визначення їх обставин та причин. На підставі результатів розслідування розробляються заходи щодо запобігання подібним випадкам, а також щодо вирішення питань соціального захисту потерпілих. При цьому створення комісії та проведення такого розслідування покладається на керівника закладу в якому стався нещасний випадок.

Недобросовісність окремих працівників та керівників підприємств щодо виконання ними своїх посадових обовязків та вимог національного законодавства не може бути підставою відмови захисту порушеного права за умови ,що така особа набула права на захист своїх порушених прав у передбаченому Законом порядку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те ,що висновок комісійної судово-медичної експертизи викликає сумніви , оскільки відповідач всупереч до ст. 60 ЦПК України не надав докази у спростування зазначеного висновку експертів.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 та апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 діючого в інтересах

ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К»

відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10