Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_9, треті особи: Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про визнання частково недійсним і визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 серпня 2008 року державним нотаріусомГребінківської державної нотаріальної контори, в частині Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати повністю недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09 жовтня 2010 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори на житловий будинок по АДРЕСА_1 по Ѕ частини кожному після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; продовжити строк для прийняття спадщини на Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 та визнати за ним право власності на вказані Ѕ частини будинку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалоюапеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про вступ ним у фактичне володіння і управління спадковим майном у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, відмовляючи в позові, суди виходили із відсутності доказів поважності пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, та як наслідок у задоволенні решти вимог позову про скасування виданих нотаріусом свідоцтв щодо набуття спадкоємцями права на спадщину.

Такі висновки судів відповідають вимогам закону та встановленим судами обставинам справи.

Спірні правовідносини врегульовано ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент смерті ОСОБА_10 у 1998 році.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

У статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Судами встановлено, що після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1, який належав померлій відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 24 лютого 1995 року.

Померла ОСОБА_10 заповіту не залишила.

Спадкоємцями померлої за законом були її діти: позивач ОСОБА_6 і ОСОБА_11

Також судами встановлено, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 прийняла її донька ОСОБА_11, яка в установлений законом строк подала до Гребінківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_6 спадщину після смерті матері в установлений законом шестимісячний строк не прийняв, ні шляхом подачі заяви до держнотконтори, ні шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном і звернувся до нотаріуса із заявою лише у січні 2014 року. Постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області від 25 січня 2014 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з огляду на те, що свідоцтво на будинок вже видане у 2008 році ОСОБА_11

Судами встановлено, що наявність поважних причини пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_6 не доведено.

Оскільки позивач спадщину не прийняв і відсутні поважні причини пропуску ним строку на прийняття спадщини, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з огляду на його недоведеність.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

У статті 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович