Справа № 212/1647/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді: Чорного І.Я.;

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі: Водоп'янової Ю.С.;

за участю прокурора: Плющакової Л.М.

представника заявника: ОСОБА_3,

особи щодо якої розглядається питання: ОСОБА_4,

представника ОСОБА_4: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі заяву Комунального закладу "Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради" про госпіталізацію громадянина визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар без його згоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 лікаря КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг" ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у психіатричний стаціонар без його згоди, мотивуючи тим, що гр-н ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський р-н, вул. Кропивницького, 97/37, інвалід ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з травня 1966 року з діагнозом: імбецильність вираженого ступеню в наслідок родової травми. Судинний синдром. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2014 року ОСОБА_4 визнано недієздатним, опікуном призначена його мати ОСОБА_5.

В зв'язку з погіршенням психічного стану, кожного року ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в диспансері. 27 лютого 2017 року гр. ОСОБА_5 звернулася до КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради" з заявою до диспансеру про госпіталізацію гр. ОСОБА_4, так як у останнього участилися приступи, погіршився сон, став агресивним, роздратованим, погрожує їй фізичною розправою.

09 березня 2017 року ОСОБА_4 оглянутий комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що останній страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: тяжкої розумової відсталості в ступені вираженої імбецильності внаслідок пренатальної шкідливості зі складним типом олігофренічного дефекту з рідкими генералізованими судинними та частими діенцефальними приступами та потребує лікування лише в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_8 на госпіталізацію відсутня у зв'язку з незпроможністю надати згоду з причини тяжкого психічного розладу.

В судовому засіданні представник психіатричного закладу в особі ОСОБА_3 та лікар-психіатр заяву підтримали, просили винести рішення про госпіталізацію гр. ОСОБА_4у психіатричний стаціонар без його згоди.

Законний представник гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подану заяву, просила її задовольнити.

Прокурор Криворіжської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, просила її задовільнити.

Вислухавши представника заявника, учасників процесу, думку прокурора, проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд знаходить вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський р-н, вул. Кропивницького, 97/37, інвалід ІІ групи по психічному захворюванню безстроково. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з травня 1966 року з діагнозом: імбецильність вираженого ступеню в наслідок родової травми. Судинний синдром. По даним медичної документації народився з родовою травмою в асфіксії. Зростав неспокійною дитиною. З дитинства відставав від однолітків, закінчив 8 класів поміжної школи. Вчився слабо, трудових навичок не освоїв. Первинне звернення до лікаря-психіатра в 1966 році з приводу розумової відсталості. В 1984 році у хворого з'явились судинні приступи з втратою свідомості з частиною 2-3 рази у неділю. З того часу в зв'язку з погіршенням психічного стану, почастішання судомних нападів, агресивною поведінкою, знаходився неодноразово на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні 11 міської лікарні та в КЗ "Криворізький ПНД". До 1978 року отримував соціальну допомогу. В 1979 році хворому встановлена ІІ група інвалідності з дитинства, з 1984 року - інвалід ІІ групи безтроково. Регулярно спостерігається дільничною та патронажною службами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014 року гр. ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено над ним опікуна його матір ОСОБА_5.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року до Комунального закладу "Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради" звернулась ОСОБА_5, яка є опікуном ОСОБА_10, з заявою про госпіталізацію в стаціонар її сина ОСОБА_11, у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я, а саме - участилися приступи, погіршився сон, став агресивним, роздратованим, погрожує їй фізичною розправою.

Відповідно до рішення ЛКК № 157 від 09.03.2017 року, гр. ОСОБА_4 був оглянутий 09 березня 2017 року комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що ОСОБА_4 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: тяжкої розумової відсталості в ступені вираженої імбецильності внаслідок пренатальної шкідливості зі складним типом олігофренічного дефекту з рідкими генералізованими судинними та частими діенцефальними приступами та потребує лікування лише в умовах стаціонару.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу "Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради" та необхідність госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Враховуючи, що ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням: тяжкої розумової відсталості в ступені вираженої імбецильності внаслідок пренатальної шкідливості зі складним типом олігофренічного дефекту з рідкими генералізованими судинними та частими діенцефальними приступами, у зв'язку зі своїм психічним станом визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, суд вважає за необхідне задовольнити заяву виконуючого обов'язки головного лікаря КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради" ОСОБА_7 та госпіталізувати ОСОБА_4 у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди, при цьому суд виходить з того, що останній внаслідок погіршення його психічного стану може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 124, 127 Конституції України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд -

В И Р І Ш И В :

заяву в.о. головного лікаря Комунального закладу "Криворізький психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг" ОСОБА_7 про госпіталізацію громадянина визнаного у встановленому законом порядку недієздатним у психіатричний стаціонар без його згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. Я. Чорний

присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2