З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов'янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, -
До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач з 18 вересня 2014 року по 04.09.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.25.06.2012 року відповідач забрала свої речі та виїхала на інше місце проживання до Російської Федерації. Для зняття відповідача з реєстрації позивач в липні 2016 року звернувся до суду. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 23.08.2016 року ОСОБА_2 була знята з реєстрації. З вказаного періоду часу шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, вони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Спору стосовно місця проживання дитини між сторонами ніколи не виникало, відповідач ніколи не заперечувала, що дитина буде проживати з позивачем. Ніяких перепон у спілкуванні з дитиною позивач відповідачу не чинив. Останній раз відповідач приїжджала влітку 2014 року, але у зв'язку з розпочавшимися бойовими діями її перебування у місті було короткочасним. Після цього відповідач зовсім перестала цікавитися життям сина, його розвитком, перестала йому телефонувати, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, надавати матеріальну допомогу. В теперішній час позивач знайшов тимчасову роботу у м. Києві, у зв'язку з чим був вимушений виїхати до м. Києва разом з сином та своєю матір'ю, яка допомагає йому доглядати за сином. Син відвідує дитячий садочок. Мати жодного разу до дитячого садочка не з'явилася, натомість позивач бере активну участь у вихованні сина, відвідує батьківські збори та святкові ранки, надає посильну допомогу на потреби групи, яку відвідує син.
На даний час виховання та догляд за дитиною здійснює виключно позивач.
Крім того, на запит адвоката щодо призначення прихильності ОСОБА_3 до одного з батьків асистентом кафедри прикладної психології ДДПУ ОСОБА_5 та завідувачем кафедри прикладної психології ДДПУ професором, кандидатом психологічних наук ОСОБА_6 був проведений ряд психодіагностичних заходів та даний висновок, відповідно до якого спеціалісти вважають, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є доцільним.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3.
В судове засідання позивач не з'явився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути дану справу без його участі, за участю його представника - адвоката Дейниченко В.І.
Представник позивача, адвокат Дейниченко В.І., що діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтована позовна заява ОСОБА_1, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача.
Третя особа - орган опіки та піклування Слов'янської міської ради свого представника для участі в судовому засіданні не направила, відповідно до листа № 29/01-140 від 20.01.2017 року просили розглянути дану справу без участі їх представника, повідомивши, що підготувати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не мають можливості, оскільки ні позивач з дитиною, ні відповідач не проживають у місті Слов'янську. Рішення просять ухвалити на розсуд суду.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 надала показання та зазначила, що вона є сусідкою позивача за адресою: АДРЕСА_2. Їх подвір'я знаходяться поруч. У зв'язку з чим вона постійно бачить сім'ю ОСОБА_2. Їй відомо, що хлопчика виховує батько та бабуся, мати хлопчика вона не бачила приблизно 3-4 роки.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 надала показання та зазначила, що вона є матір'ю позивача та, відповідно, бабусею дитини. Дитину з народження доглядає та виховує батько, він перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Мати хлопчика - відповідач ОСОБА_2 виїхала з міста Слов'янська у 2012 році. Після цього вона приїжджала до міста Слов'янська у 2014 році по своїм справам, перебувала в місті не довго. Під час бойових дій у м. Слов'янську дитина була у місті Барнаулі разом з батьком. Мати хлопчик взагалі не пам'ятає.
Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком є ОСОБА_1, матір'ю - ОСОБА_2.
Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується Рішенням мирового судді м. Бійська Алтайського краю Російської Федерації від 04 серпня 2014 року, Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5, виданим відділом ЗАГС адміністрації м. Бійська Алтайського краю, РФ.
Актом комітету мікрорайону «Залізничний № 1» від 24.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з 25.06.2012 року, син ОСОБА_3 проживає та виховується батьком.
Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2
Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2012 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку на користь ОСОБА_1 на його утримання до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 03.03.2014 року.
Відповідно до довідки про склад родини від 28.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. З довідки виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 03.06.2016 року видно, що станом на 03.06.2016 року за даною адресою була зареєстрована й відповідач ОСОБА_2
Як видно з наказу відділу освіти Слов'янської міської ради № 296-К від 30.08.2012 року позивачу ОСОБА_1, вчителю фізичної культури Слов'янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03.09.2012 року по 03.03.2015 року.
Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 148 Дарницького району м. Києва., що підтверджується відповідною довідкою даного закладу № 133 від 10.11.2016 року. Згідно з довідкою № 144 від 21.12.2016 року мати хлопчика жодного разу в дитячому закладі не з'являлася, участі у вихованні сина не приймає. ОСОБА_3 постійно приводять до дитячого садка та забирають батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_9. Батько бере активну участь у вихованні сина, відвідує батьківські збори та святкові ранки, надає посильну допомогу на потреби групи. Виховання та догляд за ОСОБА_3 здійснює виключно батько. Хлопчик приходить у заклад завжди доглянутий і охайний.
Висновком щодо прихильності неповнолітньої дитини до одного з батьків від 21.06.2016 року завідувача кафедри прикладної психології ДДПУ та асистента кафедри прикладної психології, практичного психолога ОСОБА_5 встановлено, що біологічну мати ОСОБА_3 не згадує, навіть коли в нього про неї запитуєш. На малюнках родини зображені тато, бабуся та сама дитина, мати не зображена зовсім. На запитання про маму сказав, що не пам'ятає її. В цілому ставлення дитини до матері дуже напружене, самостійно він про неї не згадує, нічого не розповідає, але дуже сильно напружується тіло і робиться сумним обличчя, в той час, як про стосунки з татом, про їх сумісне дозвілля, про плани на майбутнє розповідав довго і охоче, все це супроводжувалося позитивно забарвленими інтонаціями. Враховуючи особливості психоемоційного стану дитини, хлопчик потребує перебування у позитивному мікрокліматі, який на даному етапі забезпечує батько, умови проживання хлопчика з татом та його ставлення до нього відповідають необхідним вимогам. Вважають позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 доцільним.
Згідно з довідкою КЗ «Центр медико-санітарної допомоги м. Слов'янська» № 01-27-143 від 01.07.2016 року дитина ОСОБА_3 спостерігався в КЛПУ «Вузлова лікарня ст. Слов'янськ» з народження. 14.02.2012 року отримував планову вакцинацію у присутності матері; 20.04.2012 року отримував планову тубдіагностику в присутності матері. З 21.10.2013 року по 28.10.2013 року отримував амбулаторне лікування, батьку виданий листок непрацездатності. 03.03.2014 року отримував планову вакцинацію у присутності матері. З 17.03.2014 року по 21.03.2014 року отримував амбулаторне лікування, листок непрацездатності виданий матері. 15.05.2014 року дитина вибула до Росії, огляд педіатра м. Барнаул. 18.03.2016 року дитина прибула до м. Слов'янська, отримав планову туб діагностику у присутності батька. 21.03.2016 року дитина отримала планову вакцинацію у присутності батька.
Аналізуючи вищезазначені докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 фактично не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний та розумовий стан дитини.
Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач свідомо не приймає участі у вихованні дитини, суд доходить до висновку, що це свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача, якщо таки у неї малися. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Крім того, стаття 88 ЦПК України встановлює порядок розподіл судових витрат між сторонами, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та понесені витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 180 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» п. 15, 16 ППВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянку Російської Федерації, батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, судовий збір у сумі 551,20 грн. та витрати пов'язані з викликом відповідача до суду у розмірі 420,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко