Провадження № 2/645/1136/17
Справа № 645/1026/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_3, який зареєстрований 25.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 135; визначити місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з позивачем, ОСОБА_2; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини доходів, але не менше 0,5 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування позову посилалася на те, що 25.10.2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем. З 15.08.2016 року шлюбно-сімейні відносини припинені, з цього часу відповідач проживає в окремій кімнаті квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інколи купує продукти харчування.

Позивач ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі, був зареєстрований 25.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 135 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1).

Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 28.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1913).

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 15.08.2016 року, не ведуть спільне господарство. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. На підставі цього між ними виникають конфлікти та непорозуміння, які призвели до відчуження один від одного.

Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе.

Щодо заявленої позивачем ОСОБА_2 вимоги про визначення місця проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до наступного.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини - дитина, яка не проживає з одним чиобома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інш іобставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні сина.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї віднародження.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з позивачем, що також не заперечується та самим відповідачем.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у добровільному порядку кошти на утримання неповнолітньої дитини не надає.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

Проте положеннями ч.3 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (у редакції, яка діяла на день звернення до суду з позовом) передбачено, що мінімальний розмірі аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України із змінами згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї з її боку суду не надано.

На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності з 08.07.2017 року, суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України.

Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10,11,88, 197, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110-114, 160, 161, 180 ,183,191 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 135- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити без змін - «ОСОБА_2».

Визначити місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -