АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2228/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Інші справи позовного провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.17 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів: Бровченко І.О., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про перерахунок та стягнення заборгованості по стипендії, зобовязання вчинити певні дії,-

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про стягнення з Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2650,00 грн. недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року, а також судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є студентом денної форми навчання 1 курсу НТУ «ХПІ», починаючи з 01.09.2016 року та отримує стипендію в розмірі 825 грн. Зазначає, що вона має право на отримання стипендії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», однак за весь час навчання стипендія нараховується на загальних підставах в сумі 825 грн., проте ОСОБА_2 мала отримувати з 01.09.2016 року по 30.11.2016 року у сумі 1450 грн., з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року у сумі 1600 грн., внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 недоотримала стипендію в розмірі 2650 грн. За вказаних обставин вимушена була звернутися до суду про стягнення заборгованості та з урахуванням того, що відповідач повинен виконувати вимоги статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», просила суд зобовязати останнього виплачувати на його користь з 01.01.2017 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3, в інтересах якої дії ОСОБА_2 до Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» про перерахунок та стягнення заборгованості по стипендії, зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Стягнуто з Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2650,00 грн. недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку із чим підлягає скасуванню з ухваленням в частині позовних вимог за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року включно в розмірі 2650, 00 грн. нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ч. 5 ст. 51, ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ст. ст. 20, 23, 29, 49, 116 Бюджетного кодексу України та вважає, що стипендія позивачу у справі виплачувалась відповідно до вимог діючого законодавства.

Апелянт просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення стипендії за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року у розмірі 2650, 00 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4, відмовити.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 зарахована до Національного технічного університету «Харківський політехнічний університет» на підставі наказу від 06.08.2016 року №1396 СТ на 1-й курс денного навчання за державним замовленням за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра на факультет інтегрованих технологій і хімічної техніки, спеціальність 101 - Екологія. Інженерна екологія.

Згідно довідки від 25.05.2016 р. № 12411 Красноармійського управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_5 з 05.12.2014 року перебуває на обліку в Красноармійському управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за віком за списком № 1 при повному пільговому стажі, пенсія розрахована з урахуванням Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці. Стаж роботи в вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті за Списком № 1 складає 15 рік 04 місяців 00 днів

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що спірні правовідносини виникли до набрання чинності 06.09.2014 року Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року, а тому до них слід застосовувати положення Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року.

Але судом не взято до уваги доводи відповідача на те, що порядок виплати стипендії відповідно до Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцеві бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Згідно довідок Харківського технічного університету «ХПІ» про доходи № 66-01-18/101 від 16.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 за період грудень 2016 року була нарахована стипендія у розмірі 2937,52 грн.; з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. нарахована стипендія у розмірі 825,00 грн.

Керуючись ст. 3, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст.5, ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу не було нараховано та виплачено стипендію, в розмірі, який передбачений ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені дії призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії, внаслідок чого ОСОБА_2 недоотримала стипендію в розмірі 2650 грн.

Однак, з таким висновком судова колегія погодитися не може.

У редакції статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на 01 вересня 2014 року шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або ІІ групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Таким чином, стипендія дітям шахтарів є гарантованою виплатою за рахунок коштів саме Державного бюджету.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» було прийнято 02 вересня 2008 року, а Закон України «Про вищу освіту» у новій редакції - 01 липня 2014 року.

Приписами ч. 1 ст. 51 Закону України «Про освіту» передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти відповідно мають гарантоване державою право на: забезпечення стипендіями, гуртожитками, інтернатами в порядку, встановленому Кабінетом Мінітсрів України.

Згідно з ч. 5 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з аналізу норм діючого законодавства, а саме: ст. 51 Закону України «Про освіту» та ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

Таким чином, застосуванню підлягає саме Закон України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року.

Згідно з ч. 5 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення правовідносин (вересень 2016 року) призначення і виплата стипендій особам, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, що перебувають у власності Автономної республіки Крим, та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів врегульовано Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 (із змінами та доповненнями). Відповідні розміри стипендій встановлювалися постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2008 року № 165 «ОСОБА_4 питання стипендіального забезпечення».

З 01 вересня 2015 року для студентів вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», «спеціаліст» або «магістр» розмір мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії було встановлено у розмірі 825 грн. на місяць.

Так, постанову Кабінету Міністрів № 165 було доповнено пунктом 1-5 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2015 року № 797. Відповідно до довідок про доходи, що містяться в матеріалах справи, з вересня 2016 року по грудень 2017 року донці позивача нарахована стипендія у розмірі 825, 00 грн.

Крім того, ні Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року, ні постановою КМУ № 882 не передбачено вказаний в позовній заяві вид стипендії, не визначено порядку призначення та виплати стипендії дітям шахтарів.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який не узгоджений з іншими законодавчими актами в частині призначення даного виду стипендій, в ст. 5 «Особливості здобуття освіти шахтарями та їх дітьми» передбачає, що стипендія дітям шахтарів є гарантованою виплатою за рахунок коштів саме Державного бюджету.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до Закону України від 25.12.2015 № 928-VІІІ «Про Державний бюджет на 2016 рік» (пункт 11 Прикінцевих положень) установлено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Тобто, нормою Закону «Про Державний бюджет України на 2016 рік» дію статі 5 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці» обмежено, а Кабінету Міністрів делеговано право визначати порядок і розмір, в якому застосовується дана норма.

ОСОБА_2 нараховувалася і виплачувалася стипендія згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року та № 165 від 05.03.2008 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України в порядку, визначеному цим Кодексом.

П. п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу встановлено, що взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, здійснення університетом видатків, не передбачених державним бюджетом, є незаконним і таким, що порушує бюджетне законодавство.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, в оскаржуваній частині рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2650,00 грн. недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року.

В іншій частині рішення суду судовою колегією не переглядалось.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» задоволена, з ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на користь Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» належить стягнути судовий збір в розмірі 606, 32 гривні, який був сплачений за подання апеляційної скарги. (а.с. 57).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2017 року - змінити, в оскаржуваній частині - скасувати.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів державного бюджету 2650,00 грн. недорахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на користь Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :