Справа №339/224/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

з участю секретаря: Ганчар Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болехові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку Приватбанк", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Болехівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в червні 2017 року отримав у Болехівському міському відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54116298. Згідно даної постанови, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 5616 від 15 листопада 2016 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3. З виконавчого напису слідує, що слід стягнути з ОСОБА_2 за кредитним договором від 18 липня 2007 року у сумі 50580,61грн. Вважає, що право вимоги на стягнення заборгованості по кредитному договору у відповідача виникло ще у 2008 році, тому приватний нотаріус не мав жодних правових підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення грошових коштів. Також вказує на те, що нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості. В зв'язку з тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням, просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та в письмових поясненнях. Додатково зазначила, що банком пропущено строк звернення з виконавчим написом, а також заперечила щодо безспірності заборгованості, вказавши, що у 2013 році на розгляді в Болехівському міському суді перебував позов із зазначеними сторонами, також подала копію квитанції про погашення заборгованості ОСОБА_2 09.09.2008 року, а також зазначила, що банком за невиконання умов кредитного договору накладено подвійну відповідальність (пеню і два штрафи) на ОСОБА_2, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Треті особи в судове засідання не зявилися хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися судом.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18 липня 2007 року укладено кредитний договір № ІFXRRX08640047 на суму 1164 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, які зобовязався повернути до 18.07.2008року (а.с.7-12).

15 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 5616. Відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 580,61 гривень, які є його боргом за кредитним договором № ІFXRRX08640047, укладеним 18 липня 2007року між ним та ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: залишок заборгованості за тілом кредиту 972,60грн, заборгованості за відсотками 14 532,93грн., заборгованості з пені 32 190,29грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500,00грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2384,79грн. Строк стягнення здійснюється за період з 18 липня 2007року по 12 вересня 2016року (а.с.13).

14 червня 2017 року головним державним виконавцем Болехівського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № в/д виданий 15.11.2016року стосовно ОСОБА_2 (а.с.6).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

На підставі аналізу наведених положень закону Верховний Суд України дійшов до висновку, що виконавчий напис - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Даний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

З розрахунку заборгованості, наданого Банком нотаріусу, вбачається, що заборгованість розрахована за період з 18 липня 2007 року по 12 вересня 2016 року, та складає 50 580,61 гривень, з них: залишок заборгованості за тілом кредиту 972,60грн, заборгованості за відсотками 14532,93грн., заборгованості з пені 32 190,29грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500,00грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2384,79 грн. (а.с.39-40).

Представник позивача посилався на те, що банком всупереч ст. 61 Конституції України, ст. 549, 611 ЦК України на боржник ОСОБА_2 накладено подвійну відповідальність пеню і штрафи.

Однак, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником.

Також про відсутність безспірності заборгованості, та наявності спору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 вбачається із ухвали Болехівського міського суду від 05 грудня 2013 року, якою залишено без розгляду, через неявку сторін, позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.103-105).

Тобто, ПАТ КБ «Приватбанк» не скористався своїм правом в судовому порядку на стягнення суми кредитної заборгованості в 2013 році.

Як вже зазначалося вище, ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Судом встановлено, що приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис не врахувавши, встановлений п.5.5 Умов договору - 5-річний термін позовної давності та ст.88 Закону України «Про нотаріат» 3-річний строк, оскільки право вимоги у банку за вказаним кредитним договором виникло ще у 2008 році, а тому строк пред'явлення вимоги про стягнення боргу сплив.

Таким чином, в силу вимог ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.84, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 10-11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.11.2016 року зареєстрований в реєстрі за № 5616, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку Приватбанк" грошових коштів у сумі 50 580 гривень 61копійок.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.Б. Сметанюк