Справа № 510/1866/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.03.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

В складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не зявився.

Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: оригінал свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 27.04.1991 р., прізвище дружини після укладення шлюбу «Федотова», серія ІІІ ЖД № 284982; копія паспорту ОСОБА_1.

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 27.04.1991 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі РАЦС Ренійського районного виконавчого комітету, актовий запис № 67. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «Федотова».

На момент звернення із позовом до суду про розірвання шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що сумісне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують протягом року, тому що за час спільного проживання переконались, що у них немає спільних інтересів. Позивачка не бажає зберегти шлюб, оскільки кожен жив своїм життям і не намагався перейнятися проблемами іншого. Спільне господарство не ведеться, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Добровільно відповідач розірвати шлюб не має бажання.

Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 130, 174, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.110-114 Сімейного кодексу України, -

В и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований 27.04.1991 р. у відділі РАЦС Ренійського районного виконавчого комітету, актовий запис № 67 - розірвати.

3. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Федотова».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін