№ провадження 2/495/775/2017
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
15 березня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Савенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на ? частину квартири,
Відповідач по справі, колишній її чоловік, з яким вона 24 лютого 2016 року розірвала шлюб.
ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 Дністровському Одеської області, в розмірі ? частки.
У звязку з тим, що відповідач з 2000 року не проживає у вказаній квартирі, не утримує її, не сплачує комунальні платежі, він вирішив продати належну йому частку, запропонувавши ОСОБА_1 як співвласниці вказаного майна, та особі, яка має першочергове право на придбання зазначеного майна, придбати за обумовлену ціну ? частку квартири АДРЕСА_2 Дністровському Одеської області.
Всі домовленості між сторонами були досягнуті та відбулось фактично повне виконання умов договору, що підтверджується розпискою.
В звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу ? частини спірної квартири, вона і вимушена звернутися з позовом до суду.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивачки підтримала та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення, яке є в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази по справі, вислухавши представника позивачки, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка є власницею ? частки квартири АДРЕСА_2 Дністровському Одеської області. /л.с. 20/
Відповідач по справі, колишній чоловік позивачки, з яким вона 24 лютого 2016 року розірвала шлюб. /л.с. 14/
ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 Дністровському Одеської області, в розмірі ? частки.
Позивачка в своєму позові вказує, що у звязку з тим, що відповідач з 2000 року не проживає у вказаній квартирі, не утримує її, не сплачує комунальні платежі, він вирішив продати належну йому частку, запропонувавши ОСОБА_1 як співвласниці вказаного майна, та особі, яка має першочергове право на придбання зазначеного майна, придбати за обумовлену ціну ? частку квартири АДРЕСА_2 Дністровському Одеської області.
Всі домовленості між сторонами були досягнуті та відбулось фактично повне виконання умов договору, що підтверджується розпискою.
Суд з такими ствердженнями позивачки та її представника погодитися не може, оскільки доказів вказаних вимог позивачкою та представником не надані.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 220 ч. 1 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Дійсно, згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагає.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно ст. 657 ЦК України, яка діє на час виникнення спірних правовідносин, тобто на дату підписання сторонами розписки, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Таким чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивачка у своєму позові, не може бути застосована в даному випадку, оскільки вказаний договір зовсім відсутній між сторонами у письмові формі, та до справи позивачкою надана тільки розписка від 01.10.2016 року. /л.с. 15/
Також відповідно до п. 13 Постанови № 9 ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, встановлено, що «При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.»
Позивачка та її представник не надали жодних доказів того, що відповідач дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та на теперішній час така можливість втрачена.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що позивачкою не надано доказів заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 220, 638, 640, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218, 224-229 ЦПК України, суд, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: