Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Свалявської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 26 січня 1994 року його батько ОСОБА_6 склав заповіт на своє майно на його користь. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після смерті батька, позивач спадщину не прийняв. 13 лютого 2003 року його мати ОСОБА_7 склала заповіт на все своє майно на користь позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Зазначав, що після смерті батьків відкрилася спадщина, в яку входить житловий будинок АДРЕСА_1.

Зазначав, що в сім'ї були певні домовленості щодо спадкового будинку, а саме позивач мав намір відмовитися від прийняття спадщині на користь своєї сестри ОСОБА_5 після виплати нею обумовленої суми, але вказані домовленості відповідачем не виконано.

Ураховуючи наведене та посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5, забрала ключ від вхідних дверей до будинку та не дає йому можливості користуватися будинком та його особистим майном, що знаходиться в будинку, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які є обов'язковими для всіх судів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із відсутності поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7

Причина, на яку посилається позивач, а саме домовленість між ним та сестрою ОСОБА_5 про відмову позивача від спадщини вразі виплати сестрою йому певної суми не є такою, якя позбавляла його звернутися з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська