Справа № 541/460/17
Номер провадження 2/541/444/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 листопада 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів,

в с т а н о в и в :

01.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанку» про стягнення безпідставно списаних коштів.

В направленому на адресу суду позові позивач ОСОБА_1 зазначив, що є користувачем платіжної картки «MasterCard» НОМЕР_1, яка емітована ПАТ КБ «ПриватБанком» 28.11.2016 року з його карткового рахунку було здійснено списання суми 9802 грн. Розпорядження про перерахування суми 9802 грн. ним банку не надавалося, що свідчить про безпідставне списання коштів. 29.11.2016 року він звернувся із заявою до Миргородського ВП з приводу протиправного заволодіння його грошовими коштами. По його заяві було внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0001343, в якому він визнаний потерпілим. Відповідач всю вину за втрату коштів неправомірно покладає на нього, але він своїми діями не сприяв втраті коштів, оскільки банківську картку не втрачав, іншим особам не передавав, свого ПІН-коду нікому не повідомляв. Зважаючи на викладене просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанку» на його користь 9802 грн. безпідставно списаних коштів.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанку» в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заперечення на позов з яких вбачається, що позов ПАТ КБ «ПриватБанком» не визнається. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до відповідача та підписав заяву №б/н від 07.10 2010 року, згідно якої отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписавши відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач погодився виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг. Згідно пункту 1.1.2.1.2 Умов і правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язаний не передавати Карти, стикер PayPass ПІН-и третім особам, та не використовувати Карти стикер PayPass або нанесені на них дані в цілях, не передбачених даним Договором або суперечать діючому законодавству. Відповідно до п.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS повідомленні, ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват-24, (паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Позивачем було порушено Умови та Правила надання банківських послуг. З його боку допущені порушення, якими він скомпрометував свою карту, назвавши третій особі її реквізити та персональні дані клієнта (номер телефону, CVV2-код , термін дії, номер картки, підтверджуючий код, який надійшов в смс-повідомленні на номер фінансового номеру телефона або інше). Всі оспорювані операції були можливими лише при знанні особистих даних та даних картки. Отже позивачем були вчинені дії, які спияли втраті інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому саме позивач має нести цивільно-правову відповідальність за втрату коштів із платіжної картки. Трансакція грошових коштів із кредитної картки на платіжну картку позивачем була здійснена до повідомлення ним ПАТ КБ «ПриватБанку» про блокування коштів на рахунку, така трансакція можлива тільки шляхом авторизації, трансакція була проведена через мережу Інтернет по картах прив'язаних до карткового рахунку Клієнта. В задоволенні позову просив відмовити в повному об'ємі.

При судовому розгляді справи позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Суду пояснив, що за його заявою Миргородським ВП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, а саме шахрайське заволодіння належними йому коштами в сумі 9900 грн. В поліцію він повідомив про те, що йому зателефонувала невідома особа, яка представилася представником «ПриватБанку», ввела його в оману, спонукала до вчинення певних дій та заволоділа його грошовими коштами в сумі 9900 грн. В дійсності все було не так. На його мобільний телефон спочатку прийшло СМС з телефону ПАТ КБ «ПриватБанку» про те, що його карточка заблокована. Він здійснив спробу зайти в систему «Приват 24», але йому це не вдалося. Потім він зателефонував на гарячу лінію відповідача, де йому повідомили, що з його карточки списано суму 9900 грн. Вважає, що коштами неправомірно заволоділи працівники ПАТ КБ «ПриватБанку», а тому позов просив задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 9802 грн. безпідставно списаних коштів. В поліції він розповідав не так як було в дійсності, оскільки вважав, що таким чином швидко знайдуть особу, яка неправомірно заволоділа його грошовими коштами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанку», у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 07.10.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.74-91).

Відповідно до пунктів 1.1.2.1.2, 1.1.5.5, 1.1.5.13, 1.1.5.14, 1.1.5.29 та 2.1.1.7.4 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний не передавати Карти, ПІН-и третім особам, не використовувати Карти або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором або таких, що суперечать діючому законодавству. Держатель несе відповідальність за операції, здійснені з Картами, в тому числі наданими Банком Довіреним особам. У випадку, якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картами або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання в майбутньому. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжувались правильним введенням ПІН-а.

Також судом встановлено, що 29 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області з приводу заволодіння шахрайським шляхом належними йому коштами та за його заявою було внесено відомості до ЄРДР за статтею 190 ч.1 КК України. З фабули зазначеної в ЄРДР вбачається, що 28.11.2016 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 зателефонувала невідома особа та представившись працівником ПАТ КБ «ПриватБанку» ввела в оману останнього та шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 9900 грн., які було знято з картки «ПриватБанку» потерпілого, чим спричинено матеріальної шкоди (а.с. 100 ).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що саме з вини ПАТ КБ «ПриватБанку» з його карточки було знято грошові кошти. Навпроти, з витягу з ЄРДР вбачається, що саме позивач своїми діями сприяв втраті грошових коштів, а тому відповідач не може нести цивільної відповідальності за даним позовом.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 62; 64; 77; 78; 88; 208; 214; 215; 224; 225; 226 ЦПК України; ст.ст. 526; 546; 549;599; 610; 1054; 1073 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко