УХВАЛА

про забезпечення позову

13 березня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г. І.

секретаря судового засідання Козак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, -

встановив:

Позивач звенувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору №KF 50826 від 17.07.2008 року в розмірі 39714,67 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.02.2017 року становить 1072239,93 грн. Крім того, представник позивача подав заяву, в якій в порядку забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а також обмежити ОСОБА_2 право виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Клопотання мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є недобросовісним боржником, оскільки навмисно не виконує своїх зобовязань за кредитним договором щодо погашення заборгованості, ухиляється від виконання обовязків, покладених на нього кредитним договором. Крім того, існують обґрунтовані побоювання щодо можливості продажу відповідачем належного йому майна та наявності у нього планів покинути територію України з метою уникнення від виконання своїх зобовязань перед позивачем. А тому звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задоволити.

У відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь в справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові документи, вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів клопотання позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2, однак жодних відомостей, яке саме майно знаходиться у власності відповідача та на яке саме майно слід накласти арешт, а також на яких рахунках зберігаються його кошти, позивач суду не представив. Що відтак позбавляє суд можливості щодо виконання вимог ч.3 ст.152 ЦПК України щодо дотримання співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, просить забезпечити позов шляхом обмеження ОСОБА_2 права виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що у суду відсутня правова можливість застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Крім того, суд вважає хибними покликання сторони позивача на положення пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянам України», відповідно до якої передбачено можливість тимчасового обмеження у виїзді з України, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші неврегульовані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, оскільки за змістом цього пункту можливість обмеження у виїзді не пов'язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб'єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду.

Зважаючи на це, вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України за поданням державного виконавця.

У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова в порядку і строки ст. 293 -295 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.