ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/365/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря: ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

скаржника ОСОБА_2

представника суб"єкта оскарження ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ЄВПАТОВОЇ ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ заінтересовані особи: боржник ОСОБА_5 , суд

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ЄВПАТОВОЇ ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ заінтересовані особи: боржник ОСОБА_5, свою скаргу мотивувавши тим, що діяльність державного виконавця ВДВС під час виконання судового рішення

17 вересня 2010 року було постановлене Рішення Дарницького районного суду в м. Києві по цивільній справі № 2 - 2550 / 10 про стягнення з боржника - ОСОБА_5 матеріальних та моральних збитків на користь стягувача - ОСОБА_2 в розмірі 50 192, 15 коп.

08 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві за заявою Стягувача та на підставі виконавчого листа суду за № 2 - 2550 від 25 листопада 2010 року була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження за ВП № 23125035 та винесена Постанова про накладення арешту на майно боржника.

На даний час кошти з боржника не стягнуті і виконавче провадження знаходиться у провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві - державний виконавець Євпатова Т. Г.

Більше семи років виконання рішення суду ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві належним чином не здійснюється і не з вини боржника. Боржник достовірно знаючи про те, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду в липні - червні 2011 року розмістила в Інтернет об'яви про продаж трьох поверхової садиби в Білогородці Києво - Святошинського району загальною площею 138 кв. м та вартістю понад 135 000 доларів.

21 червня 2011 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві була винесена вже інша Постанова про звільнення майна боржника з - під арешту та зняті заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, цивільний відповідач умисно та протиправно сприяли відчуженню майна боржником та заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам цивільного позивача та внаслідок чого, рішення Дарницького районного суду в м. Києві виконане не було.

За скаргою стягувача, Дарницький районний суд м. Києва Ухвалою № 4с - 86 / 11 від 06 жовтня 2011 року знову визнавав неправомірними дії Державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та зобов'язав виконавця виконати Рішення суду в установлений строк. Дана Ухвала суду умисно не була виконана державним виконавцем і до цього часу. При ньому державним виконавцем не було вжито жодних правових заходів щодо звернення до суду яро визнання такого договору нікчемним або направлення інформації з цього приводу до правоохоронних органів.

В період з 21 грудня 2011 року по 05 квітня 2013 року державним виконавцем не було здійснено жодних виконавчих дій за виконавчим провадження № 23125035.

За аналогічною скаргою Стягувача до Міністерства Юстиції України про протиправність дій державного виконавця був отриманий лист від 02 липня 2015 року за № 13694 за підписом Заступника начальника ГТУЮ з питань ДВС у місті Києві А. О. Применко в якому також зазначається про те, що в період з 21 грудня 2011 року по 05 квітня 2013 року державним виконавцем не було здійснено жодних виконавчих дій за виконавчим провадження № 23125035 і матеріали виконавчого провадження, всього цього об'єму проведеної роботи державного виконавця по виконанню рішення суду не містять.

06 серпня 2014 року Ухвалою у справі 753 / 12658 / 14 - ц Дарницького районного суду визнав дії державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві по зупиненню виконавчого провадження ВП № 23125035 протиправними; та зобов'язав державного виконавця виконати рішення Дарницького районного суду м. Києва по виконавчому листу № 2 - 2550 в установлений законом строк.

При цьому всі інші матеріали виконавчого провадження також не містять реального об'єму проведеної роботи державного виконавця по виконанню рішення суду, а мають лише формальний характер з констатацією численних фактів бездіяльності і не містили жодних реальних і вагомих заходів чи дій передбачених Законом України « Про виконавче провадження » щодо своєчасного примусового виконання рішення суду.

17 травня 2013 року, Святошинський районний суд м. Києва Ухвалою від ( № 759 / 6143 / 13 - ц ) надав дозвіл з метою перевірки майнового стану на примусове проникнення до квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1. Дане рішення суду не виконувалося держаним виконавцем чотири роки внаслідок вчинення дій. які спрямовані на створення відповідних умов щодо неможливості чи суттєвого ускладнення виконання і таким чином умисно перешкоджала виконанню рішення суду.

Лише внаслідок численних заяв, скарг і клопотань стягувача про бездіяльність державного виконавця та спонукання до виконання судового рішення, зокрема: 20 червня 2011 року; 08 грудня 2011 року; 03 травня 2013 року; 03 липня 2013 року; 12 червня 2014 року; 07 липня 2014 року; 29 червня 2014 року; 07 липня 21014 року; 23 липня 2014 року; 14 травня 2015 року; 09 серпня 2015 року; 20 серпня 2015 року; 29 вересня 2015 року; 24 липня 2016 року; 09 січня 2017 року; 22 квітня 2017 року державний виконавець винесла Постанову від 08 серпня 2017 року справа нарешті зрушилася з місця.

08 серпня 2017 року Постановою державного виконавця Євпатової Т. Г. на було 17 серпня 2017 призначене примусове входження до квартири боржника - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на 15. 00 годину та про що було попереджено Стягувача.

Скаржник вважає скасувати Акт державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Євпатової Т. Г. від 17 серпня 2017 року та визнати протиправними його дії ( бездіяльність );

Зобов'язати державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві виконати заявлені Клопотання Стягувача викладені з Скарзі від 18 серпня 2017 року щодо виконання рішення суду;

Стягнути з заінтересованої особи 3 200 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні 08 листопада 2017 року скаржником ОСОБА_2 подано доповнення до скарги в якій скаржник просить доповнити подану 04 вересня 2017 року скаргу на дії бездіяльність державного виконавця ВДВС під час виконання судового рішення наступною вимогою з тих же підстав якою :

визнати бездіяльність державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві протиправними;

зобов"язати державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві здійснити дії з розшуку майна боржника заявлені в клопотанні від 05 листопада 2017 року;

інші вимоги викладені в скарзі від 04 вересня 2017 року на бездіяльність державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві під час виконання судового рішення залишити в силі.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 скаргу підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Представник суб"єкта оскарження відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві, що діє на підставі довіреності від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Зміст ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судові рішення, які набрали законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за № 6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах », за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби з дотриманням вимог Закону України " Про виконавчу службу ", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Проте, скаржник оскаржує дії саме державного виконавця Євпатової Т.Г., яка прийняла виконавче провадження лише в серпні 2017 року та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження " здійснила всі передбачувані дії щодо розшуку майна боржника, що підтверджується відповідями з усіх державних установ. Відповідно до ухвали про примусове проникнення до житла, державним виконавцем по виходу за адресою складено акт, та встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає.

Посилання скаржника на той факт, що боржнику на праві власності належить будинок у с. Білогородка, вказаний факт спростовується листом КП "БТІ" Києво- Святошинської районної ради Київської області від 21.09. 2017 року за № 499, що об"єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2, право власності зареєстровано за ОСОБА_8, а тому суд вважає, що вищеназвані дії державного виконавця узгоджувались з вимогами діючого на час їх вчинення законодавства, та надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження з яких не вбачається що державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов"язків, та не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби здійснені ним на підставах, у спосіб та в межах визначених Законом повноважень, без порушення прав заявника, а тому скарга ОСОБА_2, є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Скаржником також заявлені вимоги про стягнення з суб"єкта оскарження правової допомоги у розмірі 3 200 грн. Суд вважає, що позовні вимоги скаржника про стягнення витрат у зв"язку з оплатою правової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки останнім не доведено обсяг та витрачений час виконаної роботи, що є його обов"язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. Закону України « Про виконавче провадження », ст. ст. 14, 383 - 388 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ЄВПАТОВОЇ ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ заінтересовані особи: боржник ОСОБА_5 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 13 листопада 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК