Справа № 2-2717/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Ковальчуку О. М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, для вчинення виконавчих дій. Державний виконавець зазначив, що на виконанні ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2717/11 від 27.05.2016 Подільського районного суду м. Києва про стягнення боргу в сумі 145129,84 дол. США на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з ОСОБА_2 15.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також в поданні зазначено, що боржником в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано. Враховуючи, що протягом тривалого часу рішення суду не виконано, а державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення, передбачених чинним законодавством, боржник ухиляється від виконання рішення, заявник і звернувся до суду з даним поданням.

В судовому засіданні заступник начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. подання підтримав, просив його задоволити.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали подання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

З матеріалів подання вбачається, що 15.12.2016 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Подільським районним судом м. Києва 27.05.2016, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в розмірі 145129,84 дол. США.

23.12.2016 старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів, доданих до подання, вбачається, що боржнику належить автомобіль НОМЕР_1, автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, квартира АДРЕСА_1, площею 0,0676 га за адресою: АДРЕСА_3.

01.03.2017 постановою державного виконавця оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобіль НОМЕР_1, автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2.

28.03.2017 державним виконавцем за участю понятих та в присутності представника стягувача складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 дійсно проживає за вищевказаною адресою. Державним виконавцем в двері квартири залишено виклик.

29.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_3 доступ до території приватного будинку та до самого жилого приміщення на вимогу державного виконавця не надано. Державним виконавцем на вхідних дверях поруч з воротами залишено виклик.

31.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що на прийом до державного виконавця з'явився ОСОБА_2, якого ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження, вручено виклик від 29.03.2017, в якому зазначено, що 06.04.2016 о 19 год. 30 хв. буде проводитись перевірка майнового стану за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_2 06.04.2016 о 17 год. 30 хв.

05.04.2017 державним виконавцем складено акт про те, що на прийом до державного виконавця з'явився ОСОБА_2 з метою ознайомлення з матеріалами справи, який здійснив фотокопію виконавчого провадження, йому вкотре роз'яснено та повідомлено про необхідність перебування за адресами проживання, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 з метою проведення перевірки майнового стану, але ОСОБА_2 повідомив про те, що жодного відношення до адрес не має, а мешкає за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_2 було подано заяви державному виконавцю, в яких він зазначав про те, що з 2006 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Жодного відношення до АДРЕСА_2 та земельної ділянки та будинку АДРЕСА_3 не має, оскільки будинок взагалі належить ОСОБА_3 Крім того, повідомлено і про те, що автомобіль НОМЕР_1, було арештовано та вилучено державним виконавцем, а автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, - викрадено.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржнику вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та інших документів, що підтверджувало б той факт, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведення інших виконавчих дій та ухиляється від виконання рішення.

Крім того, вручення виклику боржнику, в якому зазначено про проведення перевірки майнового стану боржника, про що складено акт та долучено до матеріалів подання, не є належним підтвердження того, що боржнику відомо про таку перевірку, оскільки вручено виклик 31.03.2017, в якому зазначено, що перевірку буде проведено 06.04.2016.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що подання не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що боржника повідомлено про хід виконавчого провадження та про наявність винної протиправної поведінки боржника, направленої на ухилення від виконання рішення, а тому задоволенню подання не підлягає.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

СуддяЮ. Л. Зарицька