Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9,

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 звернулися з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго» про відшкодування на їх користь моральної шкоди у розмірі по 150000 грн. кожній.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що в липні 2010 внаслідок замикання у трансформаторі КТП 434, що належить відповідачу, в господарстві АДРЕСА_1 сталася пожежа, яка призвела до тяжких наслідків - смерті їх батька, ОСОБА_11

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 січня 2017 року позов ОСОБА_10 та ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з відповідача на їх користь по 40000 грн. моральної шкоди кожній.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Чернігівобленерго» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не мають доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_11 загинув саме внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Також апелянт вважає, що нема зв'язку між смертю батька ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та зазначеними позивачами хворобами, в матеріалах справи відсутній медичний висновок про встановлення факту моральної шкоди. ПАТ «Чернігівобленерго» також вказано, що позивачі не проживали разом з загиблим батьком однією сім'єю, дану обставину не було підтверджено і поясненнями свідків.

Крім того, апелянт зазначає, що відсутні протиправність діяння та вина у діях ПАТ «Чернігівобленерго», загибель ОСОБА_11 не є наслідком протиправності діяння саме відповідача. Посилається на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2015 року в якому зазначено, що смерть ОСОБА_11 пов'язується з його власною необережністю, оскільки він на власний ризик, маючи можливість уникнути ушкодження пожежею, як це зробила ОСОБА_12, навпаки, свідомо, ризикуючи своїм життям намагався врятувати майно від пожежі, тобто в даному випадку дії ОСОБА_11 пов'язані з невиправданим ризиком, що стало причиною його загибелі.

ОСОБА_5 також звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на ту обставину, що висновок суду першої інстанції щодо розміру моральної шкоди завданої трагічною смертю батька позивачок не відповідає обставинам справи, просила змінити рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 січня 2017 року в частині розміру моральної шкоди та збільшити її розмір до 150000 грн. До даної апеляційної скарги приєдналась і позивач ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_10 зводяться до того, що судом не взято до уваги ступінь моральних страждань доньок, завданих смертю батька.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що моральна шкода, завдана позивачам, полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку зі смертю батька, зміною звичного способу життя, а також врахувавши обставини смерті ОСОБА_11, яка сталася внаслідок як бездіяльності посадових осіб відповідача, так і необережності померлого, та час, що минув з моменту його смерті, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів по 40000 грн. кожній у відшкодування моральної шкоди.

Однак, з таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Суд першої інстанції встановив, що в ніч на 26 липня 2010 року внаслідок замикання у трансформаторі КТП 434 в господарстві АДРЕСА_1 сталася пожежа, яка призвела до тяжких наслідків: смерті ОСОБА_11

Відповідно до висновку експертів № 2597/8506/11-13/8505/11-14, осередок пожежі на території домогосподарства за адресою: вул. Лісна, буд.58, с.Строївка Ріпкинського району Чернігівської області знаходився у середині масляного бака трансформатора (КТП 434) у верхній частині первинної обмотки близько виводу від початку обмотки фази «С» по стороні 10 кВ. Причиною виникнення пожежі послужило займання трансформаторного масла запаленого електричною дугою, виниклою у верхній частині обмотки фази «С» по стороні 10 кВ, у масляному баку трансформатора, встановленого у даному КТП 434, внаслідок виникнення міжвиткового короткого замикання. Причиною виникнення міжвиткового замикання у маслонаповнених трансформаторах є порушення ізоляції витків їх обмоток внаслідок втрати ізолювальних властивостей ізолювального шару на поверхні дроту обмотки через вплив на неї підвищеної температури, яка може виникати, коли опір навантаження є меншим внутрішнього опору джерела живлення або внаслідок зволоження трансформаторного масла, а також у разі «старіння» ізоляції трансформаторного масла, тощо.

Згідно з висновком судової комплексної електротехнічної, в галузі охорони праці і безпеки життєдіяльності та пожежно-технічної експертизи №11709/944/945 від 12 березня 2012 року, причиною довготривалого аварійного режиму у трансформаторі КТП-434, що розташована в с. Строївка біля господарства №58 по вул. Лісова, і який почався з виткових замикань у ввідній частині високовольтної обмотки фази «С» та закінчився коротким замиканням на корпус трансформатора з виникненням електричної дуги, стало порушення міжвиткової ізоляції в ввідній частині фази «С» та невиконання оперативно - ремонтними працівниками Ріпкинського РЕМ вимог нормативно - технічних документів по технічному обслуговуванню КТП-434 щодо утримання її у відповідності до вимог п.1.4.20 Правил улаштування електроустановок та паспорту КТП-434 щодо застосування відповідних цим вимога високовольтних запобіжників, які повинні були обмежити час дії аварійного режиму за своєю ампер-секундною характеристикою.

Також судом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області від 13 березня 2015 року кримінальне провадження за фактом пожежі, внаслідок якої згоріло домоволодіння №58 по вул. Лісовій в с. Строївка Ріпкинського району Чернігівської області, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях посадових осіб Ріпкинського РЕМ. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що під час досудового розслідування не встановлено вини посадових осіб Ріпкинського РЕМ у тому, що на КТП 434 виникла пожежа. Крім того, смерть ОСОБА_11 пов'язується з його власною необережністю, оскільки він на власний ризик, маючи можливість уникнути пошкодження пожежею, як це зробила ОСОБА_12, навпаки, свідомо ризикуючи своїм життям намагався врятувати майно від пожежі, тобто в даному випадку дії ОСОБА_11 пов'язані з невиправданим ризиком, що стало причиною його загибелі.

Дані обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року.

Також було встановлено, що згідно з пунктом 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04 березня 1997 року № 209, охоронні зони електричних мереж встановлюються: за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

З додатку до №1 до державного акта на право постійного користування землею ВАТ Чернігівобленерго серії 11 ЧН № 002511 встановлено, що КТП 434 в с.Строївка розташовується на земельній ділянці розміром більше ніж 36 м2, яка є охоронною зоною.

Відповідно до схеми території домогосподарства № 58 по вул. Лісній в с.Строївка, складеної експертами при проведенні комплексної судової пожежно-технічної, електротехнічної та металознавчої експертизи №11709/944/945 від 12 березня 2012 року, встановлено, що біля КТП 434 знаходились легкозаймисті та горючі матеріали, а саме, складована деревина, сіно, гумові шини. Тому, експерти дійшли висновку, що знаходження вказаних речей у безпосередній близькості біля КТП у момент виникнення пожежі посприяло її поширенню на господарські споруди та будинок. Таким чином, експерти, мотивуючи свої висновки, зазначили, що під час дослідження ними всіх причин пожежі встановлено порушення правил пожежної безпеки з боку ОСОБА_11

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також вказаними судовими рішеннями встановлено вину ПАТ «Чернігівобленерго», та зазначено, що КТП-434, до якої подається висока напруга, але яка не перебуває під постійним повним контролем людей, є джерелом підвищеної небезпеки в зв'язку з чим відповідач повинен нести відповідальність за завдану шкоду.

Згідно частини другої ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Як вже було зазначено, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ст.1168 ЦК України).

На підставі наведеного ПАТ «Чернігівобленерго», як власник джерела підвищеної небезпеки - КТП 434, повинен відшкодувати завдану позивачам моральну шкоду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що вина ПАТ «Чернігівобленерго» не доведена та що смерть ОСОБА_11 наступила виключно внаслідок порушення ним правил пожежної безпеки та пов'язується з його власною необережністю суперечать обставинам справи та не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок щодо доказування невинуватості покладається саме на відповідача, а за змістом ч.3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Безпідставними є доводи про ненадання позивачами доказів, що їм завдана моральна шкода, оскільки вони не проживали разом з батьком. Судом першої інстанції вірно зазначено, що проживання за іншою адресою жодним чином не виключає можливості душевних страждань у зв'язку зі смертю рідної людини.

Однак, судова колегія, вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_5, з урахуванням ступені провини відповідача, характеру і об'єму заподіяних моральних страждань.

Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Цивільний кодекс України передбачає право на відшкодування моральної шкоди у окремо визначених випадках, у тому числі і у разі її завдання неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особою, яка її завдала (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.ч.3, 4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи глибину моральних страждань, їх характер та обсяг, враховуючи вимоги зазначених норм закону та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, апеляційний суд, вирішуючи спір відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачам в результаті загибелі батька, яка підлягає відшкодуванню, слід визначити у розмірі по 75000 грн. кожній з позивачів, що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості, оскільки внаслідок пожежі ОСОБА_10 та ОСОБА_5 втратили найцінніше - життя свого батька.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго» слід відхилити, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_10 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивачів. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 січня 2017 року змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_10 75000 (сімдесят п'ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_5 75000 (сімдесят п'ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:Судді: