Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Закропивного О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Великокучурівська сільська рада Сторожинецького району, про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 05 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_6 проживає в сусідньому будинку по АДРЕСА_2 Чернівецької області та без відома позивачів проклала до свого домоволодіння кабель для підключення до мережі «Інтернет», розташувавши вхід кабелю безпосередньо біля опори огорожі ОСОБА_3 Внаслідок цього, позивач не може здійснити перед своїми воротами систему поверхневого водовідведення, що є необхідним через значний ухил прибудинкової території. Крім цього, без дозволу позивачів, порушуючи будівельні норми відповідач побудувала на своїй земельній ділянці нежитлову споруду, оскільки така знаходиться на відстані менше 1 м від межі домоволодінь, внаслідок чого опади потрапляють на огорожу ОСОБА_3 та руйнують її.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні та обслуговуванні домоволодінням по АДРЕСА_1, а саме: демонтувати самочинно проведений підземний кабель перед огорожею позивачів, знести самочинно побудовану споруду на земельній ділянці відповідача, яка побудована у безпосередній близькості до бетонної огорожі домоволодіння позивачів.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 травня 2016 року позов задоволено частково. Усунуто ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди у користуванні будинком та прибудинковою територією по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_6 знести побудовану нею на своїй земельній ділянці споруду, що збудована у безпосередній близькості до бетонної огорожі домоволодіння по АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 05 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що житловий будинок з підвалом, який належить ОСОБА_6, збудований відповідно до чинного законодавства, а позивачі не довели наявність самочинно побудованої відповідачем споруди, яка порушує їхні права.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,1347 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд на підставі державного акта від 19 липня 1999 року.

Право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, в тому числі на огорожу, за вказаною вище адресою ОСОБА_3 набула 11 червня 2012 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є членами сім'ї ОСОБА_3, а також проживають у належному останній будинку.

ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,1073 га, по АДРЕСА_2 Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також за вказаною адресою - житловий будинок, житловою площею 110,40 кв. м, з підвалом, загальною площею 316 кв. м.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

За змістом частин 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі надали висновок спеціаліста від 15 червня 2015 року, яким встановлено, що до бетонної огорожі домоволодіння по АДРЕСА_1 примикає споруда сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 Чернівецької області з плоским покриттям, висота споруди перевищує висоту огорожі; в місцях примикання споруди до огорожі помітні ознаки зволоження та пошкодження шару бетону; при влаштуванні споруди вказаного домоволодіння № 5 з плоским покриттям порушені вимоги ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до п. 3.25 яких для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок (а. с. 11-21).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо знесення самочинного будівництва та зазначаючи про прийняття будинку ОСОБА_6 в експлуатацію відповідно до акта Державної приймальної комісії від 11 грудня 2012 року без порушення правил забудови, апеляційний суд не спростував належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема наявності на ділянці відповідача впритул до ділянки позивача спірної будівлі, яка зведена з порушенням п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що встановлено місцевим судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.

Отже, апеляційний суд не дав належної правової оцінки експертному дослідженню, як доказу, відповідно до статей 58, 59 ЦПК України.

Крім того, зазначаючи про відсутність прибудови, суд апеляційної інстанції не усунув протиріччя, що міститься у в експертному висновку, не навів переконливих обґрунтувань щодо відсутності прибудови, припустивши, що після 2012 року будівництво не проводилось.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а отже і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами ст. 143 ЦПК України.

Передбачене статтями 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, всупереч вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив сторонам права заявити клопотання про призначення експертизи, не роз'яснив, що відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, допустив суттєву неповноту у з'ясуванні таких обставин, не дав належну оцінку доказам та поясненням позивача, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 05 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В. Закропивний

І.М. Фаловська