АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4343/17 Головуючий 1 інст. - Короткий І.П.
Справа № 643/1598/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017рокуАпеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Московського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити її вимоги про позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 відносно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що надала до суду достатньо доказів, які свідчать про зловживання відповідачем алкоголем, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстке поводження з ними, тобто про наявність обґрунтованих підстав для позбавлення відповідача батьківський прав, що також підтверджено поясненнями свідків.

Звертає увагу, що відповідач взагалі не піклується про дітей та не переймається їх інтересами. Тільки у лютому 2016 року, після звернення ОСОБА_2 з позовом, відповідач сплатив шкільні витрати за навчання сина.

Підкреслює, що її сином також надана згода про позбавлення тата батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на заявлені вимоги в апеляційній скарзі, переглядає рішення лише стосовно позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 відносно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., оскільки в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - рішення в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 непідлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина - ОСОБА_5.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Доводи позивача про те, що відповідач почав опікуватися дітьми лише після того, як вона подала позов до суду про позбавлення батьківських прав не є доказом в обґрунтування її вимог, а навпаки може свідчити про небайдужість відповідача щодо відносин з дитиною.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Доводи позивача про зловживання спиртними напоями відповідачем є також недостатньо обґрунтованими, тому що матеріали справи не містять медичного висновку про хронічний алкоголізм ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, що відповідач приймає участь у вихованні дитини.

Матеріали справи свідчать, що відповідач сплачує на утримання сина аліменти, цікавиться успіхами у навчанні, звертався за захистом своїх порушених прав. Органом опіки та піклування встановлено час для спілкування з сином. Суду апеляційної інстанції надано докази понесених витрат відповідачем для придбання сину речей проти чого позивач не заперечувала.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соцполітики ХМР позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька є недоцільним.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недостатність підстав для задоволення позову про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги позивача, доводи якої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2017 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук