Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/497/17
Провадження № 2/433/353/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р.

Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Певної О.С.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Троїцьке цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яких представляє ОСОБА_3 до П'ятої Луганської державної нотаріальної контори в особі Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до П'ятої Луганської державної нотаріальної контори в особі Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначили, що за договором купівлі-продажу від 22 листопада 2006 року вони придбали нерухоме майно в рівних частках квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у продавця ОСОБА_4. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою вчинення відчуження вказаної квартири позивачам стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна містяться два записи від 25.12.2006 за №4283966 та від 22.02.2007 за №457730 про накладення арешту на їх квартиру, з яких вбачається, що в реєстраційному записі про обтяження власником зазначено ОСОБА_5, який на момент внесення записів не був власником квартири, оскільки остання належала позивачам. Записи були внесені 25.12.2006 та 22.025.2007 відповідачем - П'ятою Луганською державною нотаріальною конторою без належної перевірки власника, тобто після укладання договору купівлі-продажу від 22 листопада 2006 року, за яким відчужувана квартира не була обтяжена, що було перевірено при укладанні та посвідченні правочину. У звязку з чим, позивачі звернулись до суду з вимогою про скасування та виключення арештів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна містяться два записи від 25.12.2006 за №4283966 та від 22.02.2007 за №457730.

Позивач ОСОБА_1, її представник та позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявились. Про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Суду надали заяви про розгляд справи без їх участі та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився. У звязку, з тим, що поштова кореспонденція в м. Луганськ тимчасово не направляється, про дату та час судових засідань був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в цивільній справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, а саме: відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстратором - П'ятою Луганською державною нотаріальною конторою внесені записи від 25.12.2006 за №4283966 та від 22.02.2007 за №457730 про арешт нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, власником якої зазначено ОСОБА_5.

Поряд з цим, зазначена вище квартира, на момент внесення обтяжень, перебувала у власності позивачів, що вбачається з копії договору купівлі-продажу від 22 листопада 2006 року, копії витягу з Державного реєстру правочинів від 22.11.2006, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивачі не погоджуються з внесеними П'ятою Луганською державною нотаріальною конторою обтяженнями на їх нерухоме майно, що стало підставою звернення до суду.

З правовідносин, що склалися, вбачається, що фактично позивачі просять скасувати рішення відповідача П'ятої Луганської державної нотаріальної контори, як державного реєстратора, яким було неправомірно здійснено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, оскільки на час реєстрації обтяжень не перевірив, що заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, що є підставою для відмови у державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції на час виникнення правовідносин) (далі Закон 1952-IV) державна реєстрація речових прав на обєкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого обєкта.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.1 ч. 1 ст. 2 Закону 1952-IV).

Статтею 10 Закону 1952-IV (в редакції на час виникнення правовідносин) визначені особи, які вважаються державними реєстраторами, та їх повноваження. Згідно п. 2 ч. 1 зазначеної статті державним реєстратором є нотаріус, який відповідно до п.1 ч. 3 цієї ж статті повинен встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 24 Закону 1952-IV (в редакції на час виникнення правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

Статтею 26 Закону 1952-IV передбачено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування, з аналізу якої вбачається, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З вищевикладеного вбачається, що у даному випадку, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зняття заборони на відчуження, передбачає судовий порядок скасування рішення нотаріуса (як державного реєстратора) про державну реєстрацію вказаного обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму; юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що відповідно до Закону 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

З даного приводу в ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід памятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Отже, у разі подання такої позовної вимоги (скарги) в порядку цивільного судочинства суд має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, а, помилково прийнявши її до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене вище, заявлені позивачем вимоги не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, у звязку з чим провадження необхідно закрити.

На підставі викладеного, Керуючись ст.11, 15, 205, 206, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яких представляє ОСОБА_3, до П'ятої Луганської державної нотаріальної контори в особі Міністерства юстиції України про скасування та виключення арештів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна містяться два записи від 25.12.2006 за №4283966 та від 22.02.2007 за №457730 - закрити.

Роз'яснити позивачу право звернутися з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.С. Певна