АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3923/17 22-ц/774/1978/К/17
Справа № 214/3923/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1978/К/17 суддя Гринь Н.Г.
Категорія - 50 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4,

позивач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з 16 лютого 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, із яким мають двох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 27.08.2010 народження, які мешкають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.08.2008 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на користь ОСОБА_3, до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини, дочки ОСОБА_6, позивач просила суд: стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення дитиною повноліття, на свою користь.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин справи. Так, відповідач вважає, що позивач не має права на звернення до суду з даним позовом, оскільки нормами СК України передбачено стягнення на утримання двох і більше дітей єдиною часткою, тобто ОСОБА_3, як особа на користь якої вже стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, має право на звернення до суду із позовом про зміну розміру стягнутих аліментів. Також, відповідач зазначає, що судом не дотримано принципу справедливості та не взято до уваги, що на користь позивача на утримання двох дітей стягуються аліменти у різних частках (на доньку ОСОБА_5 25%, на доньку ОСОБА_6 20%). Крім того, суд не врахував того, що на утриманні відповідача фактично перебуває ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_7, з матірю якої він проживає однією сімєю з серпня 2016 року.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2007 року (а.с.11), який рішенням суду від 29.10.2012 року було розірвано (а.с.12).

Відповідно до свідоцтв про народження, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, 27.08.2010 народження та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9,10,24).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.08.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 19.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.10.2008 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.25).

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 й стягуючи на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з обовязку батьків утримувати своїх малолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було в повній мірі враховано всі обставин, що встановлені ст. 182 СК України, зокрема матеріального становища платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей.

Так, ст. 180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, з відповідача ОСОБА_2 вже стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, що свідчить про відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Встановлюючи аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, суд не в повній мірі врахував наявність на утриманні відповідача ще двох неповнолітніх дітей та не врахував вимоги ст. 180 СК України, якою обов'язок по утриманню дитини також покладений і на матір.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обовязку батьків утримувати своїх дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки з 1/5 до 1/6 частини всіх видів доходу.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції наявності на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_7, з матірю якої він проживає однією сімєю з серпня 2016 року, колегією суддів відхиляються, оскільки обовязок по утриманню неповнолітніх дітей нормами СК України покладено на їх батьків (ст. 180 СК України), а тому відповідач ОСОБА_2 не несе обовязку з утримання цієї дитини та надання ним матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_7 жодним чином не може впливати на розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання його неповнолітніх дітей.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо необхідності стягнення аліментів на доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 єдиною часткою, оскільки ч. 2 ст. 183 передбачено визначення єдиної частки від заробітку (доходу) матері, батька на утримання двох і більше дітей у випадку, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей одночасно, у даному ж випадку питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже вирішено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.08.2010 року, а тому застосування даної правової норми є неможливим.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, і доводи апеляційної скарги про те, що стягнення аліментів на утримання цих дітей є підставою для відмови у позові про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 є безпідставними.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки, нормами статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, ця правова норма жодним чином не зобовязує ОСОБА_3, як особа на користь якої вже стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, на звернення до суду із позовом про зміну розміру стягнутих аліментів при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання іншої дитини (доньки ОСОБА_6).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, в частині розміру стягнутих аліментів та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки, з 1/5 до 1/6 частини всіх видів доходу.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зменшити цей розмір з 1/5 частини до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: