Справа № 159/4764/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Миронюк М.Г.
Провадження № 22-ц/773/602/17 Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчук В.А., Здрилюк О.І.,

секретар судового засідання Концеви Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року в позові ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обємі, вирішити питання відшкодування понесених судових витрат.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом захисту, порушеного права.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 липня 2008 року між акціонерним АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договорі, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 48 400 доларів США зі сплатою 14,5 % річних із кінцевим терміном погашення до 13 липня 2018 року, який додатковою угодою № 1 до договору продовжено до 14 липня 2023 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 15 липня 2008 року між акціонерним АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого останні передали в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» належну їм на праві власності квартиру № 59 загальною площею 51,3 кв. м, що знаходиться по вул. Чубинського, 23, в м. Ковелі Волинської області.

Рішенням Ковельського міськрайонного Волинської області 8 червня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки, шляхом її продажу на прилюдних торгах. Рішення суду набрало законної сили, а виданий на його підставі виконавчий лист переданий до примусового виконання.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 2 квітня 2012 року за заявою Відділу державної виконавчої служби Ковельського міського районного управління юстиції замінено у виконавчому проводжені про звернення стягнення на квартиру відповідачів стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

24 липня 2014 державним виконавцем ДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції прийнято постанову про повернення виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки стягувачу ПАТ «Дельта Банк» із-за встановлення мораторію на виконання таких рішень суду.

Згідно з п.п. 5.21, 5.2.1 Іпотечного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Статтею 392 ЦК України визначено, що визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз ст. ст. 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, № 6-1219цс16 від 14 вересня 2016 року, № 6-1685цс16 від 21 вересня 2016 року, № 6-1243цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-504цс16 від 12 жовтня 2016 року, № 6-1625цс16 від 26 жовтня 2016 року, № 6-2457цс16 від 02 листопада 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для застосування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що позивач в позасудовому порядку не вчиняв дій, спрямованих на реалізацію свого права, щодо набуття у передбаченому договором порядку права власності на обєкт іпотечного майна.

В матеріалах справи відсутні докази, щодо неможливості позивачем зареєструвати за собою право власності на квартиру, що перебуває в іпотеці банку з врахуванням положень та процедури передбаченої п.5.2.1 Договору іпотеки від 15 липня 2008 року.

Таким чином, позивачем не доведено про порушення його права, що надавало б суду можливість захистити таке в обраний ПАТ «Дельта Банк» спосіб, адже судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

З врахуванням обраного способу захисту, обрання якого належить виключно особі, що звертається до суду, позивачем не доведено неможливості реалізувати в добровільному позасудовому порядку право власності на іпотечне майно, набуття якого передбачене умовами укладено між сторонами договору

При задоволенні вимог в обраний позивачем спосіб, повністю нівелюватимуться договірні відносини, що склались між позивачем та відповідачем, що породжуватиме правову невизначеність і як наслідок порушуватиме права відповідачів.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: