АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/205/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_2, Дочірнього підприємства «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» про визнання ордеру недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» та Дочірнього підприємства «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2», третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права користування житлом,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (в подальшому реорганізоване в приватне акціонерне товариство) звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Дочірнього підприємства «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» про визнання недійсним ордеру №73 від 25 березня 2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_2 за підписом директора ДП «Житлоексплуатація», обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач є власником гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В кімнаті НОМЕР_1 даного гуртожитку безпідставно проживає ОСОБА_2, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про її виселення. Під час розгляду зазначеної справи було виявлено факт видачі ОСОБА_2 ордеру №73, який був підписаний на її ім'я керівником ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (підприємства - балансоутримувача гуртожитку). Позивач наполягає на тому, що ордер було видано незаконно, оскільки керівник ДП «Житлоексплуатація» згідно зі статутом не мав повноважень на видачу ордерів на заселення у гуртожиток, належний на праві власності позивачу, а сама форма ордеру не відповідає встановленому зразку для спеціального ордера. Також позивач зазначає, що ані під час видачі ордеру, ані в подальшому відповідач ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з позивачем.

ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», ДП «Житлоексплуатація», в якому просила визнати за нею та за неповнолітньою дочкою право користування кімнатою НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що заселилась вона в кімнату з дочкою на підставі ордеру №73 та розпорядження профспілки та адміністрації від 25.03.2008, який був виданий за клопотанням ВАТ «Київоздоббуд», в якому вона працювала. Зазначила, що вона була у встановленому порядку зареєстрована в кімнаті, як і її дочка в подальшому. Весь час проживаючи у кімнаті вона користувалася послугами поштового зв'язку, медичними послугами за даною адресою. Позивач був обізнаний з цим фактом і не заперечував її права на проживання у кімнаті.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року в задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити рішення, яким зустрічний позов задовольнити та скасувати рішення місцевого суду в цій частині, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано істотні обставини справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача за основним позовом просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (раніше - Відкрите акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2») є засновником Дочірнього підприємства «Житлоексплуатація ВАТ «Трест Київміськбуд-2».

Встановлено, що на підставі Свідоцтва серії НОМЕР_3 від 18 вересня 1998 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року, ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» належить на праві власності житловий будинок (гуртожиток), розташований в АДРЕСА_1 (а.с.10).

29 жовтня 2000 року між ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» та ДП «Житлоексплуатація ВАТ «Трест Київміськбуд-2» було укладено договір безоплатного користування майном та за Актом прийому-передачі передано на баланс ДП «Житлоексплуатація ВАТ «Трест Київміськбуд-2» зазначений вище гуртожиток. (а.с. 29)

Згідно з п. 2.4 Договору безоплатного користування майном від 29.10.2000 Балансоутримувач має право за письмовою згодою власника укладати договори оренди нежитлових приміщень, за погодженням з власником встановлювати ціни і тарифи за проживання у житловому фонді.

Встановлено, що 25 березня 2008 року директор ДП «Житлоексплукатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» Воловенко А.А. видав ордер № 73 на заселення ОСОБА_2, яка працювала штукатуром в БМУ-50, в гуртожиток, розташований в АДРЕСА_1. В ордері зазначено, що він дійсний протягом 5 днів (а.с. 23).

На підставі поданих заяв ОСОБА_2 разом з її дочкою ОСОБА_4 було зареєстровано у спірному житловому приміщенні (а.с. 73).

Як вбачається із матеріалів справи адміністрацією підприємства (позивачем) та профспілковим комітетом спільного рішення про видачу спеціального ордера ОСОБА_2 на заселення у гуртожиток не приймалося.

ОСОБА_2, як працівник ВАТ «Київоздоббуд», була заселена в гуртожиток по АДРЕСА_1 на підставі клопотання СБУ №50 ВАТ «Київоздоббуд» (а.с.67) та в порядку реалізації положень укладених між ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд-2» та ВАТ «Київоздоббуд» Договору №22 від 01.01.2004 та Договору №22 від 01.01.2009 про надання ліжко-місць в гуртожитках, які перебувають на балансі ДП «Житлоексплукатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» для працівників ВАТ «Київоздоббуд» (а.с. 153-165).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання ордера недійсним, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що спеціальний ордер на поселення відповідача в гуртожиток не видавався, а той документ, який був виданий позивачці, в розумінні ст. ст.. 128, 129 ЖК України не є спеціальним ордером, а тому він не повинен визнаватися недійсним.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено судом гуртожиток по АДРЕСА_1 належить на праві власності ПрАТ «Трест»Київміськбуд-2», з яким апелянт в трудових стосунках не перебувала, заселена в гуртожиток апелянт була на підставі договірних стосунків між ВАТ «Київоздоббуд», з яким вона перебувала у трудових стосунках, та балансоутримувачем гуртожитку, зазначені договірні стосунки були припинені в квітні 2009 року, ордер, який був виданий апелянту, був виданий без відповідного спільного рішення адміністрації ПрАТ «Трест»Київміськбуд-2» та профспілкового комітету про надання гуртожитку, а тому судом першої інстанції в цій частині постановлено законне та обґрунтоване рішення про відмову у визнанні ордера недійсним.

Як вбачається із апеляційної скарги скаржник та її представник просять скасувати рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у визнанні за апелянтом та її неповнолітньою дочкою права користування житлом у гуртожитку та визнати за ними таке право.

Судом встановлено, що ПрАТ «Трест»Київміськбуд-2» є власником будинку АДРЕСА_1 , зазначене приміщення має статус гуртожитку, про що свідчить Свідоцтво про право власності на жилий будинок від 18 вересня 1998 року. ( а.с.10)

Відповідно до ст.. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Із змісту цієї статті вбачається, що гуртожитки надаються для тимчасового проживання на період роботи чи навчання особи, а тому позивач за зустрічним позовом була поселена в гуртожиток на період роботи за угодою власника гуртожитку та підприємства, де працювала ОСОБА_2.

Колегія судів не приймає до уваги посилання апелянта на Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки відповідно до цього Закону «Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.

Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).( Зміни від 08.09.2011 р).

Як вбачається із матеріалів справи гуртожиток по АДРЕСА_1 на праві власності належить ПАТ «Трест Київміськбуд-2» , а тому дія цього Закону не поширюється на правовідносини, що склалися між сторонами по справі, відповідно підстав для визнання права користування житловою площею у ОСОБА_2 не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку по справі про відмову у задоволенні позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :