Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2033/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
У Х В А Л А

02.11.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування запису про її державну реєстрацію, -

встановила:

У червні 2017 року фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування запису про її державну реєстрацію.

З метою вжиття заходів забезпечення позову, позивач подав заяву, обґрунтовуючи її тим, що відповідач має намір укласти договір оренди земельної ділянки з іншим орендарем, а тому просив суд вжити заходити забезпечення позову шляхом заборони Державним реєстраторам, нотаріусам, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2243.

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2017 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, у звязку з порушенням судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що наведені в заяві обставини не підтверджені будь-якими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір з договірних відносин, предметом якого є земельна ділянка.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а не наявність належних і переконливих доказів.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 не зазначено, які саме її права та законні інтереси порушує обраний судом захід забезпечення позову, що вказує на необґрунтованість вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: