Справа № 367/8110/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1345/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 53 14.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 23 жовтня 2015 року випадково (неофіційно) дізналась про те, що її начебто звільнено з займаної посади за грубі порушення трудового законодавства та педагогічної етики.

Вважала, що звільнення її з роботи є безпідставним, протиправним та таким, що було проведено незаконно з особистих мотивів.. Вважала, що незаконним звільненням їй спричинено значну моральну шкоду, яку вона оцінює в 8000 грн. Просила скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації №526-к від 31.08.2015 року про звільнення ОСОБА_2 та поновлено останню на роботі на посаді заступника директора з виховної роботи та вчителя мови та літератури Печерської гімназії №75 з 31.08.2015 року. Стягнуто з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 100 144,90 грн. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 101 144,90 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач, Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.6 ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.41 ч.1 п.1 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовим особам центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із невідповідності процедури звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України із займаної посади вимогам закону, звільнення в період непрацездатності, чим їй було заподіяно моральну шкоду та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів повністю погодитись з таким висновком повністю погодитись не може з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу №32-к від 13 січня 2015 року Управління освіти Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення в.о. директора Печерської гімназії №75, ОСОБА_2, заступника директора з виховної роботи Печерської гімназії №75 було призначено виконувачем обов'язків директора Печерської гімназії №75 з 13 січня 2015 року на час вакансії.

Згідно наказу № 673-к від 08 червня 2015 року про надання відпустки ОСОБА_2, відповідно до ст.6 ЗУ «Про відпустки», ОСОБА_2, виконуючій обов'язки директора Печерської гімназії №75, надано 51 календарний день основної щорічної відпустки з 22 червня 2015 року по 12 серпня 2015 року, виконання обов'язків директора Печерської гімназії №75 на час відпустки ОСОБА_2 покладено на ОСОБА_3, завгоспа.

Згідно наказу №202-к від 29 липня 2015 року Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про відкликання з відпустки ОСОБА_2 у зв'язку із службовою необхідністю та на підставі ст.12 ЗУ «Про відпустки», на підставі доповідної записки директора Печерської гімназії №75 ОСОБА_4 від 28.07.2015 року №85, було відкликано ОСОБА_2 із щорічної основної відпустки заступника директора Печерської гімназії №75 з 03 серпня 2015 року.

Згідно листа Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.07.2015 року №105/72-329 за підписом в.о. начальника ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2, Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надіслало їй наказ від 29.07.2015 року № 202-к «Про відкликання з відпустки ОСОБА_2.».

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, даний наказ ОСОБА_2 не отримала, оскільки згідно відмітки на поштовому конверті його повернено за закінченням терміну зберігання.

Згідно наказу №168-к від 08 липня 2015 року Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення ОСОБА_4 на посаду директора Печерської гімназії №75, ОСОБА_6 було призначено на посаду директора Печерської гімназії №75 на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року, а наказ управління освіти від 13.01.2015 року №32-к «Про призначення в.о. директора Печерської гімназії №75 ОСОБА_2.» вважати таким, що втратив чинність.

Згідно подання про звільнення директора Печерської гімназії №75 ОСОБА_4 від 31 серпня 2015 року №144, на ім'я в.о. начальника управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_7, відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про загальну середню освіту» було надіслано подання про звільнення ОСОБА_2, заступника директора з навчально-виховної роботи Печерської гімназії №75. За систематичні грубі порушення трудового законодавства та педагогічної етики.

Наказом Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації №526-к від 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника директора з виховної роботи та вчителя української мови та літератури Печерської гімназії №75 за грубі порушення трудового законодавства та педагогічної етики відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України, на підставі подання директора Печерської гімназії №75 ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_2 від 31.08.2015 року №144.

Згідно листа Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві №105/72-791/1 від 04.09.2015 року ОСОБА_2 Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації було повідомлено про звільнення та надіслано рекомендованим листом згідно квитанції №7117 від 08.09.2015 року.

Згідно поштового конверта ОСОБА_2 не отримала наказ про звільнення та повідомлення, оскільки лист повернувся без вручення 10.10.2015 р. на адресу Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві.

Згідно відмітки на наказі Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації №526-к від 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 було з ним ознайомлено 04.11.2015 року, про що свідчить її підпис та дата.

Згідно листка непрацездатності виданого КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради серія АГТ №846631 від 12.08.2015 року, ОСОБА_2 з 12.08.2015 року по 21.08.2015 року перебувала на лікарняному.

Згідно листка непрацездатності виданого КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради серія АГШ №348619 від 25.08.2015 року, ОСОБА_2 з 25.08.2015 року по 28.08.2015 року перебувала на лікарняному.

Згідно довідки №848/15/1 ОСОБА_2 хворіла з 31.08.2015 року по 11.09.2015 року.

Згідно листка непрацездатності виданого КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради серія АГТ №846785 від 14.09.2015 року, ОСОБА_2 з 14.09.2015 року по 25.09.2015 року перебувала на лікарняному.

Згідно довідки №915/15/1 ОСОБА_2 хворіла з 28.09.2015 року по 02.10.2015 року.

Згідно листка непрацездатності виданого КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради серія АГЩ №349081 від 26.10.2015 року, ОСОБА_2 з 26.10.2015 року по 03.11.2015 року перебувала на лікарняному.

Згідно посвідчення №2081 кандидата у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів від 01.10.2015 року ОСОБА_2 включена до виборчого списку Київської міської ради.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 03.10.2015 року остання зверталась до в.о. начальника Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_7 щодо надання їй відпустки без збереження заробітної плати на період передвиборчої агітації з 01.10.2015 року по 23.10.2015 року у зв'язку з реєстрацією її кандидатом у депутати Київської міської ради.

Згідно акту від 11.09.2015 року Печерської гімназії 75 ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці з 13 серпня 2015 року по 30 серпня 2015 року. У зв'язку з вищевикладеним управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації видано наказ від 31.08.2015 року №526-к «Про звільнення ОСОБА_2.»

11 вересня 2015 року ОСОБА_2 прийшла до навчального закладу. На вимогу начальника інспекції навчальних закладів м. Києва ОСОБА_8 надати документи, підтверджуючі її відсутність з 13 серпня 2015 року по 30 серпня 2015 року, відмовилась. Їй було повідомлено про звільнення з посади, не дочекавшись вручення наказу, вона залишила приміщення навчального закладу.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ч.3 ст.41 КЗпП України, розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40.

Згідно вимог ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи висновок місцевого суду про те,що звільнення позивача було в період тимчасової непрацездатності є помилковим, оскільки довідка №848/15/1 (а.с.100) не є відповідно до Порядку видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність затверджений Інструкцією про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р.№455,зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за N 1005/6196 документом який підтверджує період тимчасової непрацездатності за вказаних обставин.

Разом з тим, відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідачем дані вимоги законодавства не виконані письмове пояснення від позивачки не відібрали. Обставини справи не врахували та застосували найсуворіший вид стягнення - звільнення, хоча раніше позивачка до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.

Крім того відповідно до вимог ч.8 ст.79 КЗпП України, відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. Такої згоди позивачка також не надавала, наказ про відкликання з відпустки видано без її згоди та нею не отримано.

У відповідності до ст.235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно виносить рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, що розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду про те, що звільнення позивача було в період тимчасової непрацездатності є помилковим. Проте, вказана помилка, не впливає на вірний висновок суду щодо звільнення позивача без законної підстави.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК України), порушення вимог статті 215 ЦПК України щодо змісту рішення суду тощо.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням.

У разі ухвалення нового рішення або зміни рішення суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення дає оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи, а також новим доказам, якщо вони досліджувалися, в їх сукупності за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що позивачем в порушення вищенаведених вимог закону не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у зв'язку із діями позивачки ОСОБА_2 представниками відповідачів були викликані правоохоронці, з приводу чого проводиться перевірка і що стало наслідком дій відповідача, які оскаржуються в даному позовному провадженні, що певною мірою виключає всю вину відповідачів. А тому, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на думку колегії суддів до задоволення не підлягають.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм матеріального права, судом першої інстанції допущено помилки у рішенні, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на те, що звільнення позивача було в проведено період тимчасової непрацездатності та відповідно в задоволені позову в частині моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2016 року змінити. Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на те, що звільнення ОСОБА_2 було проведено в період тимчасової непрацездатності. В задоволені позову ОСОБА_2 до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва про стягнення моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: