У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Григоренко М.П., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Великожитинської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішення та визнання недійсним державного акта про право власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_4 до Великожитинської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішення та визнання недійсним державного акта про право власності задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31.07.2007 року №136 "Про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,50 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га, для ведення селянського господарства 0,25 га в с. Бармаки, Рівненського району Рівненської області".

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 098372 від 28.11.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бармаки, Рівненського району, Рівненської області на ім'я ОСОБА_3, держ. реєстр. № 49.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновки суду про те, що артезіанська свердловина є нерухомим майном, з переходом якого виникає право на користування земельною ділянкою є припущенням суду, яке не підтверджене належними та допустимими доказами.

Зазначає про те, що право на земельну ділянку до набувача будівлі чи споруди може перейти лише при умові, що така земельна ділянка була надана у користування її попередньому власнику. Разом з тим, рішення про відведення земельної ділянки під будівництво артезіанської свердловини №4 не приймалися і суду не надане, правовстановлюючих документів на земельну ділянку ні продавцю, ні покупцю в установленому порядку не видавалися.

Вказує на те, що право власності на спірну земельну ділянку виникло у неї на підставі рішення Великожитинської сільської ради від 05.12.1997 року, яке не оспорювалося і не скасоване в установленому порядку, а ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року не зобовязувала її отримувати державний акт на земельні ділянки із зазначеним видом цільового призначення, тому вона є належним власником земельної ділянки площею 0,50 га з 1997 року незалежно від отримання державного акта на неї, а оспорюваним рішенням № 136 від 31.07.2007 року було лише уточнено розміри двох видів цільового призначення вказаної земельної ділянки, так як через зміни у земельному законодавстві необхідно було виготовляти не один державний акт на два цільових призначення, а два окремі державні акти.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно, як доказ порушення прав позивача ОСОБА_4 прийнято до уваги плани-схеми земельних ділянок, розроблені ПП "Геопростір" та постанову Рівненського міського суду від 12.03.2011 року у справі № 1-409/11 щодо директора ПП "Грінвіч", повязану із виготовленням їй технічної документації на право власності на земельні ділянки.

Судом першої інстанції безпідставно визнано, що позивач з поважних причин пропустив строк позовної давності, так як 29.11.2010 року позивач звертався до суду із аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства і у звязку із скасуванням попередніх рішень адміністративних судів ухвалою ВСУ від 26.10.2016 року, через те, що спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, звернувся із позовом в порядку цивільного судочинства. До того ж, визнаючи причину пропуску строку давності у мотивувальній частині поважною, суд у резолютивній частині рішення щодо цього клопотання не прийняв. Тобто, безпідставно вирішив по суті спір заявлений за межами строку позовної давності при наявності заяви відповідача про застосування строку давності.

Також зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги того, що на спірній земельній ділянці розташоване належне їй будинковолодіння (садиба), право власності на яке зареєстроване в установленому порядку і підтверджується наданим суду витягом КП "РОБТІ" від 22.05.2007 року, тому позовні вимоги ОСОБА_4 фактично спрямовані на позбавлення її конституційного права власності на нерухоме майно, яке набуте на підставі закону.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову позивачеві в позові.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції встановлено, що рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 прийнято сільською радою з порушенням вимог Закону, технічна документація щодо відведення земельних ділянок, на підставі якої в подальшому видано згаданий Державний акт серії ЯЖ № 098372 від 28.11.2008 року виготовлена внаслідок зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ПП "Грінвіч" (внаслідок вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України), а тому місцевий суд дійшов до вірного висновку про недійсність, виданого на підставі такого рішення, Державного акта та відсутність відповідної правової підстави набуття ОСОБА_3 права власності на таку земельну ділянку.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2008 року між ВАТ "Рівнельон" та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ "Рівнельон", посвідчений за реєстр. № 848 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за умовами якого ОСОБА_4 придбав в т.ч. свердловину та будівлю свердловини № 4 по вул. Луговій, 4-А, с. Бармаки, Рівненського р-ну Рівненської області, електропостачання артсвердловини, лінії електропередач 10 кВ до артскважини, кабеля лінії електропередач 10 кВ від РУ-10 кВ до трансформаторної підстанції № 4, напірний трубопровід від артсвердловини (а.с.6-10, 11-12, 151-155).

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу, 17.06.2008 року за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на згадану будівлю свердловини № 4 по вул. Луговій, 4-А, с. Бармаки, Рівненського р-ну Рівненської області (а.с.13).

Згідно з паспорту артскважини № 4, затвердженого Львівським спеціалізованим управлінням № 584 Міністерства монтажних і спеціальних будівельних робіт УРСР, така скважина була побудована 1967 року, має глибину 140 метрів та побудована на замовлення Ровенського Льонокомбінату (ВАТ «Рівнельон») (а.с.72-77).

З довідки Рівненського районного відділу земельних ресурсів від 02.03.2000 року № 169, вбачається, що згідно звіту про наявність земель та розподілу їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях Рівненського району, станом на 01.01.2000 року за ВАТ «Рівнельон» обліковується 0,8 га землель промисловості (а.с. 17).

З довідки Великожитинської сільської ради Рівненського району № 327 від 03.03.2010 року вбачається, що відповідно до звіту 6-зем про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2010 року за ВАТ «Рівнельон» обліковується земельна ділянка загальною площею 0,80 га, з них забудованих земель (землі) промисловості - 0,80 га (а.с.16).

На зазначених земельних ділянках фактично розташовані будівлі та споруди водопостачання артезіанські свердловини № 1, № 2, № 3, № 4 (а.с.31).

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації № 419 від 02.11.2009 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки 0,8 га на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, у власність громадянину шляхом викупу для обслуговування артсвердловини та трансформаторної підстанції за рахунок земель ВАТ «Рівнельон» (а.с.14).

Як вбачається із заяви від 29.11.2006 року, ОСОБА_3 звернулася до Великожитинської сільської ради Рівненського району із заявою від 29.11.2006 року про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,30 га в с. Бармаки (а.с.21).

Оскарженим рішенням Великожитинської сільської ради Рівненського району від 31.07.2007 року № 136, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,25 га для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га в с. Бармаки (а.с. 20).

28.11.2008 року Управлінням Держкомзему в Рівненському районі та Великожитинською сільською радою на ім'я ОСОБА_3 видано Державний акт серії ЯЖ № 098372 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 56:246:815:06:000:0521, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бармаки, Рівненського р-ну, Рівненської області, держ. реєстр. № 49 (а.с.15).

За результатами проведеної ГУ Держкомзему у Рівненській області спільно із працівниками УДСБЕЗ за зверненням ОСОБА_4 щодо законності використання земельної ділянки на якій розміщена артезіанська свердловина № 4, встановлено, що земельна ділянка площею 0,20 га, яка обліковується в користуванні ВАТ «Рівнельон» (артсвердловина № 4) фактично розташована за межами населеного пункту с. Бармаки та розмежування проходить по північно-східній межі вказаної земельної ділянки (а.с.31-33).

Згідно план-схеми земельної ділянки промислового призначення (свердловина № 4), що знаходиться в користуванні ВАТ «Рівнельон» на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, розробленої ПП «Геопростір», вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні ВАТ «Рівнельон» накладається на ділянку, що перебуває у власності гр. ОСОБА_3 площею 0,0849 га (а.с.23).

Згідно матеріалів відведення земель для будівництва Рівненського льонокомбінату 1959 року для зазначених артсвердловин встановлена санітарна зона розміром 30 метрів. На ситуаційному плані кадастрових планів земельних ділянок які передаються у власність ОСОБА_3, позначення місця розташування земельних ділянок не відповідає їх фактичному розташуванню, не позначені фактично межі санітарної зони артсвердловини та наявна артсвердловина (а.с.33).

Як вбачається із матеріалів справи, проект із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю за замовленням ОСОБА_3 виготовлено ПП «Грінвіч». (а.с.125-145)

12.04.2010 року порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ПП "Грінвіч" за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою Рівненського міського суду від 12 березня 2011 року у справі № 1-409/11 директор ПП «Грінвіч» ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 366 КК України та встановлено, що ОСОБА_6, діючи в інтересах ОСОБА_3, використовуючи службове становище, вчинив дії, в результаті яких було складено протокол обстеження земельної ділянки, який не відповідає її фактичному розташуванню, а також затвердив та видав завідомо неправдивий документ, кадастровий план земельної ділянки, розташованої в с. Бармаки, вул. Лугова, 4а, який не відповідав фактичному розташуванню земельної ділянки і в подальшому був використаний для отримання державного акту на право власності гр. ОСОБА_3 За заявою ОСОБА_6 до нього застосовано п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 року та звільнено від кримінальної відповідальності (а.с.32).

Твердження апелянта, щовисновки суду про те, що артезіанська свердловина є нерухомим майном, з переходом якого виникає право на користування земельною ділянкою є припущенням суду, не заслуговує на увагу.

Місцевий суд з посиланням на ст.1 Гірничого Закону України та ст. 181 ЦК України, вірно зазначив, що свердловина - циліндрична гірнича виробка та відноситься до нерухомого майна розташованого на земельній ділянці, оскільки вона не може існувати без неї та конструкцій, обладнання, споруд, призначених для забезпечення експлуатації свердловин і все це є єдиним обєктом.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що право на земельну ділянку до набувача будівлі чи споруди може перейти лише при умові, що така земельна ділянка була надана у користування її попередньому власнику, а рішення про відведення земельної ділянки під будівництво артезіанської свердловини № 4 не приймалися і суду не надане, правовстановлюючих документів на земельну ділянку ні продавцю, ні покупцю в установленому порядку не видавалися.

З посиланням на ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення договору), місцевий суд вірно зазначив, якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до довідки Рівненського районного відділу земельних ресурсів від 02.03.2000 року № 169, станом на 01.01.2000 року за ВАТ «Рівнельон» обліковується 0,8 га, в тому числі землі промисловості 0,8 га (а.с. 17).

Згідно довідки Великожитинської сільської ради № 327 від 03.03.2010 року відповідно до звіту 6-зем про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2010 року за ВАТ «Рівнельон» обліковується земельна ділянка загальною площею 0,80 га, з них забудованих земель (землі) промисловості - 0,80 га (а.с. 16).

На зазначених земельних ділянках фактично розташовані будівлі та споруди водопостачання артезіанські свердловини № 1, № 2, № 3, № 4 (а.с. 31).

Отже, якщо документи про виділення у користування земельної ділянки попередньому власнику ВАТ «Рівнельон» відсутні, або не відшукані, то це не спростовує достовірно встановленого факту користування цією земельною ділянкою попереднім власником і документи про вилучення у нього земельної ділянки площею 0,8 га також по справі відсутні.

Посилання апелянта, що право власності на спірну земельну ділянку виникло у неї на підставі рішення Великожитинської сільської ради від 05.12.1997 року, яке не оспорювалося і не скасоване в установленому порядку, а ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року не зобовязувала її отримувати державний акт на земельні ділянки також не заслуговує на увагу.

Стаття 23 діючого на той час Земельного Кодексу України, хоч і була призупинена відповідно до Декрету КМ України № 15-92 від 26 грудня 1992 року, однак не була зупинена ст.22 того ж Земельного Кодексу, згідно якої право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і

одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, заборонялося.

Межі земельної ділянки в натурі ОСОБА_3 землевпорядною організацією станом на 1997 рік не встановлювались.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, первісне рішення, яким, як вона зазначає їй надано було у власність 0,50 га землі в архівах відсутнє.

Встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 в 2008 році відбулось з порушенням вимог земельного законодавства та з вчиненням кримінального злочину, особою, що відповідала за виготовлення цієї землевпорядної документації.

Згідно план-схеми земельної ділянки промислового призначення (свердловина № 4), що знаходиться в користуванні ВАТ «Рівнельон» на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, розробленої ПП «Геопростір», вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні ВАТ «Рівнельон» накладається на ділянку, що перебуває у власності гр. ОСОБА_3 площею 0,0849 га (а.с. 23).

Відповідно місцевий суд дійшов вірного висновку, що виданий ОСОБА_3 на підставі цієї документації 28.11.2008 року Державний акт серії ЯЖ № 098372 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 56:246:815:06:000:0521, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бармаки, Рівненського р-ну, Рівненської області, держ. реєстр. № 49 є незаконним.

Посилання апелянта, що судом першої інстанції безпідставно визнано, що позивач з поважних причин пропустив строк позовної давності, так як 29.11.2010 року позивач звертався до суду із аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства не заслуговує на увагу.

26.10.2016 року Верховний Суд України скасував усі попередні рішення судів у вказаній справі, провадження у справі закрито, оскільки спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Місцевий суд враховує зазначену причину, як поважну, оскільки громадянин має право звернутись за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Посилання в судовому засіданні представника апелянта адвоката ОСОБА_1, що висновки суду (абзац 2 а.с.170) не відповідають результатам розгляду не заслуговують на увагу. Наведена мотивація та обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції відповідає резолютивній частині рішення та вказує на описку, яка підлягає виправленню у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : М.П. Григоренко

ОСОБА_7