АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/725/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 66 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_6 про оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и л а :

У січня 2017 року ОСОБА_6 звернулася з заявою до суду про визнання її дочки ОСОБА_8 померлою.

Свій вимоги обґрунтовуючи тим, що її дочка, ОСОБА_9, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року на станції Драбово (нині селище Драбово-Барятинське) Драбівського району Черкаської області. На той час вони проживали однією сім'єю разом з своїм чоловіком ОСОБА_10 та сином ОСОБА_7 в будинку, що належав чоловіковій матері ОСОБА_11 Карповній, що знаходиться в АДРЕСА_1.

04.08.1985 року дочка зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 і отримала його прізвище. Після реєстрації шлюбу дочка з чоловіком виїхала до Російської Федерації, де певний час проживала м. Усінськ Комі АРСР.

В 1995 році дочка повернулася в селище Драбово-Барятинське до своїх батьків.

17.05.1995 року баба ОСОБА_11 подарувала онуці ОСОБА_8 свій будинок, в якому вони всі проживали. Проживши в даному будинку до 2005 року, ОСОБА_8 знову поїхала в Російську Федерацію, куди саме поїхала не сказала.

До 2008 року вона декілька разів телефонувала, обіцяла скоро повернутися, але потім зв'язок з нею був втрачений, і до цього часу місце її перебування не відоме.

На даний час заявниця проживає в домі, що належить дочці, у зв'язку з цим у неї виникають труднощі щодо оформлення субсидій. Заявниця вважає, що якби дочка була б жива, вона дала б про себе знати.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про оголошення ОСОБА_8 померлою - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду у лютому 2017 року ОСОБА_6, через свого представника ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_9 суд виходив з того, що закон пов'язує можливість оголошення особи померлою за умови, що обставини її зникнення з місця постійного проживання дають підстави вважати її померлою. В даному випадку, як вказано заявником у заяві, та з пояснень представника заявника, ОСОБА_8 самостійно з відома рідних змінила своє місце постійного проживання, після чого підтримувала з ними стосунки по телефону. Сам факт припинення спілкування з рідними не може бути підставою враховуючи вимоги вищевказаної статті, для визнання особи померлою.

Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_9 ( а.с. 7).

З Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 вбачається, що 04.08.1985 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_12, а після реєстрації шлюбу взяла прізвище «ОСОБА_8».

17.05.1995 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_8 отримала в дар будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.10).

Частиною 1 ст. 46 ЦК України визначено, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Частиною 3 ст.46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до вимог ч.4 ст.46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

За ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, в суді першої інстанції були допитані свідки, двоюрідна сестра ОСОБА_8- ОСОБА_13 та двоюрідний брат ОСОБА_8 - ОСОБА_14 З показів яких вбачається, що весною 2005 року ОСОБА_8 добровільно поїхала на заробітки на північ Росії та певний час підтримувала зв'язок з рідними телефоном, але точну адресу свого перебування не повідомляла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що добровільна зміна місця перебування та не спілкування з родичами тривалий час не може бути підставою для визнання особи померлою.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Тому вважати останнє місце перебування ОСОБА_8. Драбівський р-н, Черкаська обл. - не можливо, оскільки родичам ОСОБА_8 є достеменно відомо, що вона у 2005 році виїхала до Росії.

Згідно вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_6 про оголошення фізичної особи померлою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :