Справа №490/6841/16-ц 27.03.2017 27.03.2017 27.03.2017
Провадження №22-ц/784/591/17
Справа № 490/6841/16-ц Головуючий у І інстанції Мамаєва О.В.
Провадження № 22-ц/784/591/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

27 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення розміру аліментів, -

у с т а н о в и л а :

04 липня 2016 року ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_3 зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

Перебуваючи у шлюбі з відповідачем вона народила 19 вересня 1994 року сина ОСОБА_4, а 28 березня 2001 року - сина ОСОБА_5.

Батьком обох дітей є відповідач, про що у свідоцтві про їх народження вчинено відповідний запис.

24 листопада 2005 року шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 554.

Оскільки діти залишилися проживати разом з нею, окремо від батька, і знаходилися на її утриманні, то за її позовом рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2008 року з відповідача на її користь, на утримання двох дітей, були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), тобто по 1/6 частці на кожного з дітей.

19 вересня 2012 року Михайлові виповнилося 18 років, у звязку з чим стягнення аліментів на його утримання було припинено.

Аліменти на ОСОБА_6 продовжували стягуватися у попередньому розмірі, тобто 1/6 частки від заробітку (доходу) батька.

Посилаючись на виписані обставини, її тяжке матеріальне становище та на те, що батько може надавати сину утримання у більшому розмірі, просила стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року позов задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки з нього вже стягуються аліменти ще й на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, у звязку з навчанням того і потребою в утриманні, а суд цього не врахував при ухвалені оскаржуваного рішення.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції в оскарженій частині залишити без змін, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачка є матірю ОСОБА_6, а відповідач його батьком, іншого останній допустимими та належними доказами не довів. Дитина проживає окремо від батька разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Батько утримання надає, але, як на думку суду, в недостатньому розмірі, хоча, відповідно до ст. 180 СК України, повинен і за своїм матеріальним становищем та станом здоровя має можливість його надавати у більшому розмірі.

Виписане, як на думку районного суду, відповідно до положень ст. ст. 180-182 СК України, є достатнім для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки від його заробітку (доходу).

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 181, 182, 184 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу.

При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З наведених положень і слід було виходити при вирішенні даного спору.

Як вбачається з ксерокопій свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 3), свідоцтва про народження серія 1-ФП № 041446 (а.с.- 4); рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2008 року (а.с. -7); заяви відповідача про визнання позову у повному обсязі (а.с. - 14) сторони розлучені та є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матірю, окремо від батька. За рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2008 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на дитини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу). Батько має постійний заробіток (дохід) достатній для надання утримання у більшому чим раніше розмірі, стан його здоровя є добрим, на момент розгляду справи він не мав аліментних зобовязань щодо утримання інших осіб і не заперечував проти стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 у більшому розмірі (а.с. - 28). За такого, у суду було достатньо законних підстав для задоволення позову у повному обсязі, що той і вчинив.

При цьому, посилання відповідача на наявність у нього інших аліментних зобовязань, а саме, сплата аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4, у звязку з навчанням того, до уваги братися не можуть, оскільки за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року вони підлягали стягненню до 30 червня 2016 року, а оскаржене рішення ухвалювалося 10 серпня 2016 року, тобто вже після припинення названого аліментного зобовязання.

При цьому, наявність заборгованості за тим зобовязанням, або розширене його тлумачення органами виконавчої служби не можуть перешкоджати задоволенню даного позову, оскільки свідчить не про наявність у відповідача іншого, визначеного судом, обовязку зі сплати аліментів, а про неналежне виконання ним попереднього рішення чи неправомірне продовження стягнення за ним аліментів, що не можна вважати іншим аліментним зобовязанням, що діяло на час ухвалення даного рішення і яке слід було б враховувати при вирішенні цієї справи.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_7