Справа № 346/60/17
Провадження № 2/346/446/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючої судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на те, що 07 грудня 2014 року між ним, позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики на загальну суму 22 000 доларів США строком до 07 грудня 2015 року , зі сплатою 35% місячних за кожен місяць користування коштами . В підтвердження укладення угоди відповідач підписала договір позики . Вказує, що у зазначений термін відповідач боргу не повернула та не сплатила 35% місячних , як зобовязувалась, а на його, позивача вимоги повернути позичені кошти відмовлялась , мотивуючи відсутністю вільних коштів.

За його розрахунковими даними , за період 07.12.15 р. по 07.12.2016 р. відповідачу нараховано 35% місячних за кожен місяць користування коштами в сумі 92 400 дол. США.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 114 400,00 доларів США, що станом на 28.12.2016 р. відповідно до курсу НБУ становить 3048 760, 00 грн. , з яких : 22 000 доларів США заборгованість, 92 400 ,00 доларів США проценти за користування коштами, а також сплачений судовий збір .

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності, дає згоду на винесення заочного рішення, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачу надсилались судові повістки по місцю проживання, однак в судові засідання вона не зявилась, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти позову не подала і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи подану заяву позивача , беручи до уваги додаткові уточнюючі заяви позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 22 000 доларів США строком до 07 грудня 2015 року , зі сплатою 35% місячних за кожен місяць користування коштів від простроченої суми. В підтвердження укладення угоди відповідач підписала договір позики (а.с.25)

Відповідач не виконала умови укладеного з позивачем договору позики, боргу не повернула.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму

грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). Однак, відповідач , дане твердження не спростував, оскільки в судове засідання не з`явився.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми. Про це йде мова у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року №6-50цс16, яка є обовязковою правовою позицією для суду першої інстанції.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до пункту 7 договору позики від 07 грудня 2014 року, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 35%( процентів) місячних за кожен місяць користування коштів від простроченої суми (суми використання).

Оскільки відповідач станом на 07 грудня 2015 року не повернув суми позики, позивач відповідно вимагає стягнути з відповідача 35% місячних за період 07.12.2015 по 07.12.2016 р., що становить (7 700 доларів США х12 місяців) 92 400 доларів США .

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 114 400,00 доларів США, що станом на 28.12.2016 р. відповідно до курсу НБУ становить 3048 760, 00 грн. , з яких : 22 000 доларів США сума позики ; 92 400 ,00 доларів США проценти за користування коштами.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 6890 грн.

На підставі наведеного та ст.ст. 526,610,625,1046-1051 ЦК України, та керуючись ст.,ст. 197 ч.2, 214-216,218,226,228,232,233 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки

селища Отинія,Коломийського району Івано-Франківської області ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки селище Отинія вул.. Довбуша, 9 Коломийського району на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 суму позики в розмірі 22 000(двадцять дві тисячі) доларів США; 92 400 ,00 доларів США проценти за користування коштами за період 07.12.2015 по 07.12.2016 р., що в загальному становить 114 400,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 3 048 760 (три мільйони сорок вісім тисяч сімсот шістдесят ) грн..00 коп. , а також 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто ) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в той же строк в апеляційному порядку».

Суддя Беркещук Б. Б.