Справа № 545/2201/17
Провадження № 2/545/1423/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Судіївської сільської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи, що втратила право на проживання в зв'язку зі зміною власника, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації особи, що втратила право на проживання в зв'язку зі зміною власника, посилаючись на те, що 23 жовтня 1993 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (до шлюбне ОСОБА_2). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2011 року шлюб було розірвано.

З 30 жовтня 1992 року ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 Полтавської області, в той час власницею даного будинку була моя мати ОСОБА_5, тобто вона була зареєстрована в даному будинку, ще до реєстрації шлюбу.

23 липня 2015 року мама ОСОБА_5 подарувала позивачу згідно з договором дарування будинок АДРЕСА_1 площею 85,7 кв м, та земельну ділянку площею 0.2500 га, кадастровий номер-НОМЕР_1 за вищевказаною адресою.

Користуючись своїм право власника, позивач неодноразово пропонував відповідачці самостійно знятись з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 так як змінився власник будинку і я як новий власник заперечую проти її реєстрації з будинку.

На даний час відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї нинішнього власника даного будинку, тобто позивача. Договору про найм житла не укладала, а отже - не має жодної правової підстави займати дане житлове приміщення. На момент виникнення в позивача права власності сторони були розведені, і по відношенню до цього майна в неї не викає ні яке право.

Верховний суд України у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 дійшов висновку, що «закон не передбачає у випадку зміни власника будинку перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, а відповідачі не є членами сім*ї нових власників будинку, то вони підлягають виселенню з будинку..:. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що права членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім*ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї».

Таким чином, Верховним Судом України було визначено, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Звернувшись з заявою до сільської ради Полтавського району Полтавської області про зняття з реєстрації ОСОБА_2, мені було відмовлено, і зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі : заяви особи або її представника, або по рішенню суду.

В зв'язку з тим, що на протязі двох років позивач прохав відповідачку добровільно знятись з реєстрації але вона відмовлялась, то позивач змушений звернутись до суду за таких обставин.

Відповідно до п. 26, Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (Із змінами і доповненням, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 964), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або ЇЇ представника за формою згідно з додатком 11; рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням пр. виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, також підставою є відчуження житла.

Зняття з реєстрації місця проживання проводиться за заявою власника.

В листопаді 2016 року позивач подав заяву встановленого зразку до Судіївської сільської ради, про зняття з реєстрації ОСОБА_2, але про зняття з реєстрації останньої було відмовлено.

Як власник, позивач має право вільно, на свій розсуд використовувати нерухоме майно, а саме продавати його, здавати в найм, віддавати як предмет застави тощо ( ст.ст. 317,319 ЦК України).

Згідно зі ст.. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням належним йому майном.

Ці права гарантовані мені законом, я не можу їх реалізувати, оскільки не можу дійти згоди з відповідачкою щодо добровільного знятись з реєстрації.

Наведені вище обставини свідчать про порушення майнових прав та інтересів позивача, які мають бути захищені в судовому порядку, згідно ст. 16 ЦК України.

Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали його задовільнити, не заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась належним чином про дату розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення в газеті «Зоря Полтавщини».

Від представника відповідача Судіївської сільської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти розгляду справи.

Суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23 жовтня 1993 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (до шлюбне ОСОБА_2).

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2011 року шлюб було розірвано.

З 30 жовтня 1992 року ОСОБА_2 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 Полтавської області, в той час власницею даного будинку була мати позивача ОСОБА_5, тобто вона була зареєстрована в даному будинку, ще до реєстрації шлюбу.

23 липня 2015 року ОСОБА_5 подарувала позивачу згідно з договором дарування будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями в с.Судіївка Полтавського району Полтавської області площею 85,7 кв м, та земельну ділянку площею 0.2500 га, кадастровий номер-НОМЕР_1 за вищевказаною адресою.

Користуючись своїм право власника, позивач неодноразово пропонував відповідачці самостійно знятись з реєстрації в будинку АДРЕСА_1, так як змінився власник будинку і я як новий власник заперечую проти її реєстрації з будинку.

На даний час відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї нинішнього власника даного будинку, тобто позивача. Договору про найм житла не укладала, а отже - не має жодної правової підстави займати дане житлове приміщення. На момент виникнення в позивача права власності сторони були розведені, і по відношенню до цього майна в неї не викає ні яке право.

Верховний суд України у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 дійшов висновку, що «закон не передбачає у випадку зміни власника будинку перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, а відповідачі не є членами сім*ї нових власників будинку, то вони підлягають виселенню з будинку..:.

Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що права членів сім'ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім*ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї».

Таким чином, Верховним Судом України було визначено, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Звернувшись з заявою до сільської ради Полтавського району Полтавської області про зняття з реєстрації ОСОБА_2, позивачу було відмовлено, і зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі : заяви особи або її представника, або по рішенню суду.

В зв'язку з тим, що на протязі двох років позивач прохав відповідачку добровільно знятись з реєстрації але вона відмовлялась, то позивач змушений звернутись до суду за таких обставин.

Відповідно до п. 26, Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (Із змінами і доповненням, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 964), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням пр. виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, також підставою є відчуження житла.

Зняття з реєстрації місця проживання проводиться за заявою власника.

В листопаді 2016 року позивач подав заяву встановленого зразку до Судіївської сільської ради, про зняття з реєстрації ОСОБА_2, але про зняття з реєстрації останньої було відмовлено.

Як власник, позивач має право вільно, на свій розсуд використовувати нерухоме майно, а саме продавати його, здавати в найм, віддавати як предмет застави тощо ( ст.ст. 317,319 ЦК України).

Згідно зі ст.. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням належним йому майном.

Ці права гарантовані законом, але позивач не може їх реалізувати, оскільки не можу дійти згоди з відповідачкою щодо добровільного знятись з реєстрації.

Наведені вище обставини свідчать про порушення майнових прав та інтересів позивача, які мають бути захищені в судовому порядку, згідно ст. 16 ЦК України.

Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Порядок реєстрації, зняття з реєстрації громадян, а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах, перебувають в Україні визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року.

Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим 1 приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися свої житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405; ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім і власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України право на житлове І приміщення за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача зберігається протягом шести місяців.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є: право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, оскільки відповідач у будинку належному позивачу не проживає більше року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, а отже вважається такою, що втратила право користування будинком.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 27, 31, 169, 208, 214, 215, 218, 224, 294 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.ст.72, 168, 169 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1

Зняти з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський райсуд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення віддруковане суддею власноручно та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій