Справа № 297/2516/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

з участю секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду від 08 грудня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, треті особи: Національна академія аграрних наук України, приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук Оксана Василівна та Головне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення порушених прав на землю,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Берегівського районного суду від 08.12.2016, якою задоволено заяву позивача про забезпечення позову - заборонено ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі проводити будівельні роботи чи інші роботи щодо зведення тимчасових та постійних будівель, споруд на земельних ділянках площею 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_2), 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 0,08 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташовані на території Бенянської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з чим просить ухвалу місцевого суду скасувати.

Зокрема зазначає, що місцевим судом не з'ясовано між ким дійсно виник спір, оскільки заборонив іншому співвідповідачу ОСОБА_5 вчиняти певні дії, хоча останній не має ніякого відношення до спірних земельних ділянок, не перевірено хто є власником спірних ділянок та чи перебували такі в користуванні позивача, при цьому доказів для необхідності забезпечення пред'явленого позову позивачем не надано.

ОСОБА_5 ухвалу Берегівського районного суду від 08.12.2016 не оскаржував.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 39-46). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, представником позивача подано заперечення на апеляційну скаргу, а отже, позиція сторін апеляційному суд відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2016 року Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України звернулася до суду із позовом, в якому просила: 1) визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Берегівської РДА № 317 від 09.08.2012, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га на території Бенянської сільської ради за межами населеного пункту; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 06.09.2012, виданий ОСОБА_3 на вказану ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1; 2) визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Берегівської РДА № 412 від 04.11.2011, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,08 га на території Бенянської сільської ради за межами населеного пункту; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 08.12.2011, виданий ОСОБА_4 на вказану ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3; 3) визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Берегівської РДА № 316 від 03.08.2012, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га на території Бенянської сільської ради за межами населеного пункту; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 06.09.2012, виданий ОСОБА_2 на вказану ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2; 4) витребувати від ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,0 га кожна, кад. ном. НОМЕР_2 та НОМЕР_1; 5) витребувати від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,08 га кад. ном. НОМЕР_3.

На обґрунтування свого позову зазначала, що на час прийняття спірних розпоряджень указані землі перебували у позивача на праві користування згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_7, у зв'язку з чим такі передані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 без їх вилучення від позивача усупереч порядку передбаченому ст. 149 ЗК України.

При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу (від 08.11.2014 № 6226 та 08.11.2014 № 6227 відповідно) продали земельні ділянки ОСОБА_1, а ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 10.05.2012 продав земельну ділянку ОСОБА_5

В той же час, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, яка за договором купівлі-продажу від 10.05.2012 була відчужена ОСОБА_5, теж належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2014 (а.с. 47-48).

З наведеного слідує, зокрема, що між позивачем та ОСОБА_1 дійсно виник спір щодо вищезазначених земельних ділянок кадастрові номери яких НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони вчиняти певні дії.

Оскільки у пред'явленому позові ставиться питання про витребування майна, зокрема від ОСОБА_1, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість припущення, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, та вірно вжив заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, підстав для скасування ухвали суду немає.

В той же час, заслуговують на увагу доводи апелянта що ОСОБА_5 не має ніякого відношення до спірних земельних ділянок.

Зважаючи на викладене, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково - з резолютивної частини ухвали суду слід виключити інформацію щодо ОСОБА_5 як особи, якій заборонено вчиняти певні дії.

Керуючись ст. 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.2 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Берегівського районного суду від 08 грудня 2016 року - змінити, виключивши з другого абзацу резолютивної частини ухвали слова: «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання АДРЕСА_1».

В решті ухвалу Берегівського районного суду від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і, відповідно до положень ст. 324 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Судді