Ухвала

іменем україни

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до Головного управління Держпраці у Луганській області, третя особа - ОСОБА_3, про скасування акта за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та акта за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві на рішення апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві (далі - Фонд) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що наказом Територіального управленні Держгірпромнагляду України у Луганській області від 13 січня 2014 року була утворена комісія з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 1984 року о 19.30 год. в Середньому професійно-технічному училищі № 97 м. Красний Луч (далі - СПТУ № 97) (після реорганізації - Державний навчальний заклад «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти»)(далі - ДНЗ «КЦПТО») з майстром виробничого навчання ОСОБА_3

За результатами роботи комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, нещасний випадок з ОСОБА_3 був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, були складені Акти проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, які були затверджені начальником Територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області 21 березня 2014 року.

Фонд вважав висновки комісії необґрунтованими та такими, що суперечать обставинам, за яких стався нещасний випадок, а також вважав, що Акт за формою Н-1 складений безпідставно, з порушенням вимог законодавства про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві.

Ураховуючи наведене, позивач просив скасувати вказані акти.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області

від 2 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі Фонд просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що Фонд має право на звернення з даним позовом, оскільки відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої здоров'ю покладено саме на Фонд. Вважав доведеним право ОСОБА_3 на призначення йому страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком, який стався з ним 11 липня

1984 року, оскільки він був пов'язаний з виробництвом.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

З обставин справи, встановлених апеляційним судом, убачається, що

11 липня 1984 року з майстром виробничого навчання ОСОБА_3 в СПТУ № 97 м. Красний Луч стався нещасний випадок, який неодноразово розслідувався.

Згідно із Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 1984 року з ОСОБА_3 в СПТУ № 97

м. Красний Луч (після реорганізації ДНЗ «КЦПТО»), затвердженого начальником Територіального управління Дежгірпромнагляду у Луганській області Труфановим О.П. 21 березня 2014 року, нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом.

За результатами робота комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку було складено Акт за формою Н-1.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вірно визначив закон, який підлягає до застосування - «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затверджене Постановою президії Всерадянського центрального союзу професійних спілок №11-6 від 13 серпня 1982 року

(далі - Положення), який діяв на момент виникнення правовідносин, при цьому невірно витлумачив його положення.

Так, відповідно до п. п. 1.2, 1.5, Положення (мовою оригіналу) «Расследованию и учету подлежат несчастные случаи, происшедшие на территории предприятия, вне территории предприятия при выполнении пострадавшим трудовых обязанностей, задания администрации предприятия, руководителя работ (бригадира, мастера, начальника смены, участка и т.д.), а также при следовании на предоставленном предприятием транспорте на работу или с работы.

Расследованию и учету подлежат несчастные случаи, происшедшие как в течение рабочего времени (включая установленные перерывы), так и в течение времени, необходимого для приведения в порядок орудий производства, одежды и т.п. перед началом или по окончании работы, а также при выполнении работ в сверхурочное время, в выходные и праздничные дни.

Несчастный случай может быть признан не связанным с производством, если в результате расследования установлено, что он произошел при изготовлении пострадавшим в личных целях без разрешения администрации каких-либо предметов или самовольном использовании в личных целях транспортных средств, механизмов, оборудования, инструмента, принадлежащих предприятию; при спортивных играх на территории предприятия; при хищении материалов, инструментов или других предметов и материальных ценностей; в результате опьянения, если оно явилось следствием употребления работником алкоголя или применяемых в производственных процессах технических спиртов, ароматических, наркотических и других подобных веществ».

Таким чином, відповідно до Положення, яке діяло на момент нещасного випадку та регулювало порядок проведення розслідування та облік нещасних випадків, нещасний випадок вважався таким, що пов'язаний з виробництвом лише за умови виконання працівником трудових обов'язків або виконання завдань адміністрації та не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом у разі, коли робота потерпілим виконувалась в особистих інтересах, без дозволу та доручення адміністрації, самовільним використанням механізмів та обладнання в особистих цілях.

Мотивуючи рішення, суд апеляційної інстанції посилався на те, що під час неодноразових розслідувань нещасного випадку із ОСОБА_3 комісіями не бралися до уваги, незважаючи на їх обов'язковість, висновки технічного інспектора праці щодо зв'язку нещасного випадку із виробництвом, чим порушувався порядок розгляду вказаного питання.

Разом із тим, суд не дав належної оцінки тому факту, що в наявних у справі приписах державного інспектора з охорони праці від 2 квітня

2013 року та 8 травня 2013 року містяться пропозиції останнього(мовою оригіналу) «провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, визначити, чи не визначити нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, скласти акт формою Н-5, затвердити (переглянути) акт за формою Н-1 (у разі визнання його таким, що пов'язаний з виробництвом), встановити причини нещасного випадку, осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, усунути порушення в оформлені актів, привести їх у відповідність з вимогами зазначеного Порядку (у разі уточнення діагнозу, встановлення нових обставин або отримання уточнених висновків чи свідчень щодо обставин нещасного випадку».

Наведене не свідчить про обов'язковість складання акту Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1.

Крім того, апеляційний суд вважав безпідставним посилання позивача на необхідність до застосування п. 1.5 Положення, оскільки даний пункт містить примітку про те, що у будь-якому випадку нещасний випадок пов'язується з виробництвом, якщо основною технічною або організаційною причиною її явився, крім іншого, і незадовільний стан обладнання, що також мало місце у випадку із ОСОБА_3, так як його травмування сталося і внаслідок роботи на верстаті, на якому не було встановлено рухоме огородження, та не був виготовлений шаблон для утримання деталі, яка обробляється.

Однак, апеляційний судом не враховано, що примітка до

п. 1.5 Положення підлягає до застосування в разі настання нещасного випадку при виконанні робіт з дозволу та завдання адміністрації.

В оспореному Акті про нещасний випадок, пов'язаному з виробництвом встановлено обставин, за яких стався нещасний випадок, а саме 11 липня 1984 року після закінчення о 16-й годині робочого дня, ОСОБА_3 о 17.30 год. взяв ключі від учбових майстерень у чергового майстра з виробничого навчання ОСОБА_6 (помер), для того, щоб попрацювати, і після нетривалого відпочинку повернувся в майстерню, де почав обробляти дерев'яну деталь на фрезерувальному верстаті, на якому не було встановлено рухоме огородження та не був виготовлений шаблон для утримання деталі, яка обробляється; і о 19.30 год. під час роботи деталь, яка оброблялася, вирвало з фрезерувального верстата та фрезою травмувало пальці лівої руки.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки тому факту, що матеріали справи не містять належних письмових доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 діяв з дозволу та доручення адміністрації СПТУ № 97.

Допитана колишній заступника директора з навчально-вихованої роботи СПТУ № 97 ОСОБА_7 категорично заперечувала, що давала доручення ОСОБА_3 на виконання таких робіт.

Згідно пояснювальної записки та протоколу опитування від 5 червня 2013 року та від 17 січня 2014 року директора СПТУ № 97 ОСОБА_8 та пояснювальної записки колишнього майстра СПТУ № 97 ОСОБА_4

від 6 червня 2013, письмового або усного дозволу виробничого навчання на виконання робот в надурочний час, у тому числі ОСОБА_3 не надавалось, до роботи він приступив самовільно.

Також поза увагою суду залишилася та обставина, що в СПТУ № 97 було встановлено однозмінний режим роботи з 8 години 00 хвилин до

16 години 30 хвилин, перерва з 12 години 00 хвилин до 12 години 30 хвилин. У період з 01 липня по 31 серпня кожного року згідно робочих навчальних планів, навчальний процес у виробничих майстернях це проводиться.

Ураховуючи наведене рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В. Умнова