Справа № 473/432/17
РІШЕННЯ
іменем України
"14" березня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої- судді- Висоцької Г.А.
при секретарі- Радєвій Н.В.
за участю представника позивача - ОСОБА_1
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,
В С Т А Н О В И В:
15.02.2017 року військова частина НОМЕР_1 в особі свого представника ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення комунальних послуг в якому зазначає, що відповідачі є наймачами службового житла, а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказане службове житло знаходиться на балансі позивача, який є виконавцем комунальних послуг.
Починаючи з січня 2014 року відповідачі не здійснювали квартирну плату в наслідок чого станом на період з 01.01.2014 року по 01.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 800 грн. 15 коп., яку позивач просив стягнути на його користь та відшкодувати судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 свої вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши, що до відповідачів неодноразово зверталися з приводу відшкодування заборгованості, але вони не реагують, висувають командуванню частини свої умови, вказуючи на незаконність таких дій, просив про захист прав позивача.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначили, що позов визнають в межах строку позовної давності, просили суд врахувати, що станом на 01.01.2014 року вже існує сальдо з 98.61 грн., яке не розшифроване помісячно і незрозуміло за який період фактично позивач визначає період заборгованості.
Крім того відповідачі вказують на ту обставину, що з 2012 року позивачем безпідставно було відключено їх квартиру від водопостачання, за їх згодою відрізане опалення, тобто послуги з приводу утримання житла взагалі не надаються, і їх неодноразові звернення з цього приводу залишаються без уваги.
Судовий збір просили не стягувати з них, оскільки заборгованість за комунальні послуги виникла з вини керівництва військової частини.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як наймач та член його сім`ї отримали службову квартиру АДРЕСА_1 , починаючи з січня 2014 року не здійснювали квартирну плату по 01.01.2017 року,тому утворилась заборгованість в розмірі 800 гривень 15 копійок, що підтверджується відповідно витягом з протоколу № 1 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 та розрахунком заборгованості, наданим позивачем ( а.с.6,13).
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до зазначеного закону утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків та споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, порядків і правил згідно із законодавством.
Згідно ст. 13 Закону ці послуги включають в себе прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санаторно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо та відносяться до житлово-комунальних послуг.
Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»цього передбачає, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Статті 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.
Проте, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.
Відповідно до положень ст.ст. 64, 66, 123, 179 ЖК України споживачі зобов`язані вчасно вносити квартплату та плату за житлово-комунальні послуги.
Проте відповідачі, як споживачі комунальних послуг, взяті на себе зобов`язання не виконували, внаслідок чого за період з 01.01.2014 року по 01.01.2017 року утворилася заборгованість в сумі 800.15 грн.
Вказана заборгованість підлягає стягненню з користувачів послуг, але частково з урахуванням заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про застосування строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Законом передбачена можливість зміни сторонами позовної давності шляхом укладення письмового договору ( частина 1 статті 260 ЦК).
Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 267 ЦК України).
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов`язань за договором про надання житлово-комунальних послуг, позовна давність за вимогами постачальника, або виконавця цих послуг повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення позивача до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (постанова Верховного суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, постанова Верховного суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14).
Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Умовою застосування позовної давності є заява сторони у спорі (частина 4 статті 267 ЦК).
В судовому засіданні встановлено, що військова частина НОМЕР_1 звернулася із позовом до суду 15.02.2017 року, посилання представника позивача на переривання перебігу строку позовної давності у зв`язку із зверенням позивача до Вознесенського міськрайонного суду із позовною заявою 29.12.2016 року і 13.02.2017 року та із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів суд вважає безпідставними, оскільки позов було повернуто позивачу відповідно до положень п.6 ч.3 ст. 121, ч 3 ст. 118, п.3 ч.1 ст. 96 ЦК України, а заява згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України.
Відповідно до положень ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.
Якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.
З урахуванням викладено, з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить стягнути на користь позивача заборгованість по квартирній платі за період з 01.03.2014 року по 01.01.2017 року в сумі 694 грн. 38 коп.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість по квартирній платі за період з 01.03.2014 року по 01.01.2017року в сумі 694 (шістсот дев`яносто чотири) грн. 38 копійок перерахувавши на р/р НОМЕР_2 в ГУДКУ Миколаївської області, , МФО 820172).
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати в сумі 1600 грн., тобто з кожного по 800 ( вісімсот) грн. перерахувавши на р/р 0362 Державна казначейська служба України в м. Києві, , МФО 820172).
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Висоцька Г.А.