Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О..
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 415/4173/14-ц
Провадження № 22ц/782/174/17
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

07 березня 2017 року місто Сєвєродонецьк

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області Авалян Наталія Михайлівна, перевіривши

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області

від 07 вересня 2015 року

в справі за позовом ПАТ "Альфа-Банк"

до ОСОБА_3,

ТОВ "Східно-Українська Металургійна компанія",

ТОВ "Ніка-Холдінг",

ТОВ "Метали і Полімери"

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила

При вирішенні відповідно до вимог статті 297 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття апеляційного провадження встановлено наступне.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 вересня 2015 року задоволено позов ПАТ "Альфа-Банк". Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ "Східно-Українська Металургійна компанія", ТОВ "Ніка-Холдінг", ТОВ "Метали і Полімери" на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі розмірі 3 167 183,02 долари США. Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішення суду набрало законної сили, сторонами в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось.

09 жовтня 2015 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист

28 лютого 2017 року з апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулась ОСОБА_2, яка не приймала участі у розгляді справи.

Відповідчно до частини 1 статті 292 Цивільного процесуального кодексу України право апеляційного оскарження, крім осіб, які беруть участь у справі, поширюється також і на тих осіб, які не брали участі у справі, але виключно за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. Тому зазначені особи в обов'язковому порядку повинні обґрунтувати своє право на апеляційне оскарження посиланням на те, які саме їх права та обов'язки вирішив суд.

В обґрунтування свого права на апеляційне оскарження ОСОБА_4 посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 17 грудня 1983 року. На виконання рішення суду, на яке подана апеляційна скарга, відносно ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження та державним виконавцем вжито заходів щодо арешту майна боржника (арештоване все майно боржника та оголошено заборону його відчуження). Але під арешт потрапило не особисте майно боржника, а майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності як подружжю на підставі статті 60 Сімейного кодексу України. Крім того, апелянт посилається на те, що відповідно до статті 65 Сімейного кодексу України укладення її чоловіком кредитного договору створює обов'язки також і для неї.

Однак, ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на суб'єктивному помилковому тлумаченні норм права.

Рішенням, що оскаржується судом був вирішений спір між сторонами кредитного договору та договорів поруки з приводу неналежного виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття мультивалютної відновлюваної кредитної лінії, укладеним 21 серпня 2009 року.

Зазначеним рішенням суд стягнув солідарно заборгованість за кредитним договором з позичальника ОСОБА_3 та поручителів ТОВ "Східно-Українська Металургійна компанія", ТОВ "Ніка-Холдінг", ТОВ "Метали і Полімери".

До ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором по кредитним зобов'язанням її чоловіка банком не заявлявся.

Отже, рішенням, що оскаржується, не вирішені питання про права та обов'язки ОСОБА_2, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати її особою, чиї права порушені оскаржуваним рішенням.

ОСОБА_2 має право захищати свої права та законні інтереси у разі, якщо вважає їх порушеними, у встановленому законом порядку на загальних підставах, оскільки оскаржуване рішення для неї не є обов'язковим. Зокрема, частиною 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У зв'язку з повернення апеляційної скарги питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає процесуальному вирішенню.

Враховуючи вищевикладне, керуючись статтями 292, 297 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалила

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Авалян Н.М.