Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2017 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюк Є.П.

при секретарі Березюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку. За життя спадкодавиця склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_3 державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1, на підставі рішення від 13.03.2001 року № 12-5. Наразі даний заповіт не змінений і не скасований.

Звернувшись в установлений законом строк до Черкаської райдержнотконтори з заявою про прийняття спадщини, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки під час складання заповіту була допущена помилка і фактично у спадкоємця виникає право на документ у виді державного акту про право приватної власності на землю, а не безпосередньо право власності на землю. Крім того, з заявою про фактичне прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4, звернулася - ОСОБА_2, яка є сестрою позивача. Проте свідоцтва про право власності на спадщину остання не отримала, натомість склала письмову заяву про надання згоди на прийняття спадщини ОСОБА_3

Через некоректне складання заповіту, позивач наразі позбавлена права отримати спадкове майно, у зв'язку з чим була змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивач не з'явилась, проте через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі і підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала через канцелярію суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Згідно свідоцтва про народження від 27.05.1965 року, серії НОМЕР_2, позивач є дочкою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У зв'язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.06.1983 року, позивачем було змінено прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

15.01.2004 року ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_1, згідно якого спадкодавиця заповідала ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на землю, Серії НОМЕР_1 на підставі рішення від 13.03.2001 року № 12-5, розміром 1,14 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Наразі даний заповіт не змінений і не скасований, а тому згідно ст. 1223 ЦК України ОСОБА_4 має право на спадкування за заповітом.

Згідно вищевказаного державного акту, ОСОБА_4 належала на праві власності та на підставі рішення Худяківської сільської ради від 13.03.2001 року № 12-5, земельна ділянка, площею 1,14 га, що розташована в с. Худяки Черкаського району Черкаської з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Оскільки під час складання заповіту померлою ОСОБА_4, було некоректно визначено формулювання спадкового майна, зокрема замість права власності на землю - право власності на документ, який підтверджує дане право (державний акт на право власності на земельну ділянку), ОСОБА_1 не може оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4

27.10.2017 року на замовлення позивача ТОВ «Оціночна компанія «МЕРИЛО» була проведена грошова оцінка земельної ділянки, що розташована в с. Худяки Черкаського району, площею 11400 кв.м., та надано витяг із звіту, згідно якого вартість земельної ділянки складає 27600 грн.

Відповідно до даних Черкаської районної державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, заведено спадкову справу № 116/2014 на підставі заяв про прийняття спадщини, поданих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Як вбачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтва про право власності на спадщину - не видавались.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання заповіту було допущено некоректне формулювання щодо назви спадкового майна. Фактично до майна, яке ОСОБА_4 заповіла позивачу відноситься: земельна ділянка площею 1,14 га, що розташована на території с. Худяки Черкаського району Черкаської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю, Серії НОМЕР_1, на підставі рішення від 13.03.2001 року № 12-5, який було втрачено та видано дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.01.2010 року, серії НОМЕР_3. Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, який посвідчує таке право (ст. 126 Земельного Кодексу України). Згідно правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 04.06.2016 року по справі № 6 - 46 цс 14 - відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. Отже державний акт на право власності на земельну ділянку підтверджує наявність у особи права власності на землю.

Крім того, відповідач ОСОБА_2, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в порядку ст. 1241 ЦК України не підтвердила своє право на обов'язкову частку у спадщині, визнала позовні вимоги, не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, і у своїй письмовій заяві, поданої до Черкаської районної державної нотаріальної контори надала згоду на прийняття спадщини ОСОБА_1. А тому на підставі вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, підтверджені належними доказами, ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 392, 1217, 1218, 1222, 1223, ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на земельну ділянку площею 1,14 га, що розташована в с. Худяки Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_4, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 19.01.2010 року, серії НОМЕР_5.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя: Є. П. Тептюк