Справа № 296/9983/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, такими, що втратили право на користування житлом - квартирою № 17, що знаходиться за адресою: провулок 1 Київський, буд.14, м. Житомир. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2014 року позивач набув у власність квартиру №17, що знаходиться за адресою: провулок 1 Київський, буд.14, м. Житомир на підставі договору купівлі-продажу квартири. Однак, на момент укладення договору в квартирі за вказаною були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Оскільки відповідачі не знялися з реєстрації, як це передбачено договором купівлі-продажу квартири, тому порушують права позивача як власника квартири. Також вказав, що добровільно знятися з реєстрації відповідачі відмовляються, фактично за місцем реєстрації не проживають.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.17р. позовні вимоги підтримав, вказав на порушення відповідачами прав власності позивача та зазначив, що продавши квартиру відповідач та члени його сім'ї втрати право користуватися нею. В дане судове засідання представник позивача не з'явився, 21.02.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином згідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК та у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в пресі, а саме в газеті «Житомирщина» № 13 (20659) від 21.02.2017 року (а.с.41-44 ) .

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув на праві власності квартиру №17 за адресою: провулок 1 Київський, буд.14, м. Житомир, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 4-5), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6) та інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2017р. (а.с. 30).

Пунктом 1.1 договору купівлі- продажу квартири від 17.04.2015 року передбачено, що ОСОБА_2 передав у власність (продав), а ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) квартиру №17, яка знаходиться за адресою: місто Житомир, провулок Перший Київський, будинок №14 (а.с. 4-5).

Пунктом 5.2.4. договору купівлі- продажу квартири від 17.04.2015 року передбачено, що продавець зобовязаний знятись з реєстрації (зняти з реєстрації третіх осіб) до двадцятого квітня дві тисячі чотирнадцятого року. (а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014р. вказується, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Відповідно до довідки виданої на ім'я ОСОБА_1 ЖБК-1, по провул. 1 Київський,14, в кв. 17 зареєстровані: колишній власник -ОСОБА_2, син колишнього власника ОСОБА_3 (а.с. 7).

Так, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами сім'ї власника квартири ОСОБА_1 та їх проживання в квартирі перешкоджає позивачу користуватися і розпоряджатися вказаним житлом, що є його приватною власністю.

При цьому, відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу від 17.04.2015 року квартири, добровільно не знявся з реєстрації на час розгляду даної справи, договір не визнаний недійсним, є чинним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не є членами сімї власника і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача. Наявність реєстрації не свідчить про факт постійного проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 , 224 - 226Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - по 275,60грн. витрат зі сплати судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. Й. Адамович