Провадження номер 2/741/217/17
Єдиний унікальний номер 741/257/17
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Носівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи від свого імені та діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги він обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Носівка померла ОСОБА_5. Після її смерті залишилася спадщина, яка складалася із житлового будинку та земельної ділянки площею 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованих по АДРЕСА_1. Вищевказане майно (по 1/3 частини) після смерті ОСОБА_5 успадкували її сини ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6. Спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_3, які успадкували по 1/6 частини вищевказаного майна. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_8 Спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_7. Спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3. До складу спадкового майна після його смерті увійшли 1/3 частини житлового будинку та 1/3 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 та квартира в м. Київ. 19.02.2016 р. нотаріусом посвідчено договір поділу спадщини, відповідно до якого ОСОБА_3 перейшла квартира ОСОБА_7, а ОСОБА_2 - 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1. Позивачі зверталися до нотаріальних контор для оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку площею 0,51 га, але постановами нотаріусів їм відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що попередні спадкоємці не здійснили реєстрацію свого права власності на земельну ділянку. Саме тому ОСОБА_2 просив судовим рішенням визнати за ним та за ОСОБА_3 право власності, по 1/2 частини за кожним, на земельну ділянку площею 0,5138 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7.

У судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, але ОСОБА_2 направив до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу в його відсутність.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9 не з'явився, але подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути без його участі та без участі ОСОБА_2

Представник відповідача Носівської міської ради в судове засідання не з'явився. Перший заступник міського голови направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 була власником земельної ділянки площею 0,5138 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Носівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 132593,29 грн., що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю (а. с. 14), копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а. с. 29-35).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадщину після її смерті прийняли ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2. 21 липня 1998 року вони отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних долях на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а. с. 11), та свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних долях на земельну ділянку розміром 0,51 га, яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю (а. с. 12).

Отже, після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 отримали право на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1, по 1/3 частини кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 №181/2002 убачається, що спадщину після його смерті прийняли дочка ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_8. Спадкоємці отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 1998 року, по 1/2 частини спадкового майна за кожною (а. с. 47-76).

Із копії цієї ж спадкової справи вбачається, що нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,51 га, яка розташована в АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності померлого ОСОБА_2 на зазначену частку земельної ділянки не було зареєстровано, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2016 року (а. с. 72).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_8. Спадкоємцем після її смерті є дочка ОСОБА_3, яка 11 листопада 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, що належала померлому ОСОБА_2, спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_8, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла, що підтверджується копією цього свідоцтва (а. с. 14).

Постановою нотаріуса ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,51 га, яка розташована в АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності померлої ОСОБА_8 на зазначену частку земельної ділянки не було зареєстровано, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2016 року (а. с. 25).

Ураховуючи наведені обставини, суд робить висновок, що ОСОБА_3 має право на 1/3 частини спірної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7 №1183/2015 (а. с. 79-104) убачається, що спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 19 лютого 2016 року ОСОБА_2 на підставі ст. 1262 ЦК України та на підставі договору про поділ спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, яка складається із 1/3 частки житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 19 лютого 2016 року на підставі ст. 1262 ЦК України та на підставі договору про поділ спадкового майна також видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, спадщина складається з квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні встановлено, що договір про поділ спадкового майна, укладений між позивачами, охоплює квартиру та 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1, які належали померлому ОСОБА_7 Спірна земельна ділянка договором не охоплена (а. с. 23). Отже, позивачі мають право на неї як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_7 у рівних частинах, тобто по 1/6 частини кожний.

Також із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7 убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності померлого ОСОБА_7 на зазначену земельну ділянку не було зареєстровано, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 грудня 2015 року (а. с. 103).

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на земельну ділянку площею 0,5138 га виготовлена технічна документація (а. с. 29-35).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягає державній реєстрації.

Ст. 331 ЦК України передбачено, що, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Як убачається із матеріалів справи, право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 0,51 га, яку вони відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 липня 1998 року, успадкували після смерті ОСОБА_5, не зареєстроване в установленому законом порядку. Це й стало перешкодою позивачам в оформленні спадкових прав.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, у тому числі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини спірної земельної ділянки після смерті ОСОБА_5, яке посвідчене 21 липня 1998 року державним нотаріусом Носівської ДНК, зареєстроване в реєстрі за №1390.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ОСОБА_2 звертався до державного реєстратора з метою зареєструвати своє право власності на 1/3 частини земельної ділянки на підставі вищевказаного свідоцтва, або докази того, що державний реєстратор відмовив йому в державній реєстрації прав на нерухоме майно.

Оскільки 1/3 частини спірної земельної ділянки належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке є не зареєстрованим, суд робить висновок, що його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визнає за ним право власності тільки на 1/6 частини земельної ділянки в порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_7

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 суд робить висновок, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі та визнає за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частини земельної ділянки в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 (1/6 частини), матері ОСОБА_8 (1/6 частини) та дядька ОСОБА_7 (1/6 частини).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, право власності на 1/6 частини земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5138 га, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 22098,88 грн., розташованої по АДРЕСА_1 Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5138 га, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 66296,65 грн., розташованої по АДРЕСА_1 Чернігівської області.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на 1/3 частини вищевказаної земельної ділянки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий