У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 403/029/08-А, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 397,54 доларів США. Дані кредитні ресурси використовувались відповідачем для придбання автомобіля марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску. 05 серпня 2009 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 403/029/08-А, відповідно до умов якої продовжено строк погашення кредиту до 22 липня 2017 року.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Натомість, в порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_4 протягом тривало часу не здійснювала погашення щомісячних платежів за користування кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 листопада 2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 30 858,88 доларів США, що еквівалентно 735 649 грн 32 коп., з яких: 12 679,84 доларів США, що еквівалентно 302 276 грн 56 коп. - заборгованість за кредитом; 10 247,48 доларів США, що еквівалентно 244 291 грн 23 коп. - заборгованість за відсотками; 4 478, 02 долари США, що еквівалентно 106 752 грн 15 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 3 453,54 долари США, що еквівалентно 82 329 грн 38 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

На підставі вищевикладеного, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2008 року № 403/029/08-А у розмірі 30 858,88 доларів США, що еквівалентно 735 649 грн 32 коп., та судовий збір.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2008 року № 403/029/08-А станом на 20 листопада 2015 року в розмірі 22 927,32 долари США, що еквівалентно 546 566 грн 67 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 12679,84 долари США, заборгованості за відсотками у сумі 10247,48 долари США, та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 189 081 грн 68 коп., що складається з пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 106 752 грн 15 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 82 329 грн 38 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року змінено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в частині визначення розміру пені та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Зменшено розмір пені, що підлягає стягненню ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі кредитного договору від 23 липня 2008 року № 403/029/08-А з 189 081 грн 68 коп. до 173 313 грн 16 коп., з яких: 98 356 грн 56 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 74 956 грн 60 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Зменшено розмір судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 403/029/08-А, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 397,54 доларів США, строком до 22 липня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік.

Згідно з п. 2.4.2 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що у разі прострочення строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у момент прострочення.

23 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір застави автотранспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску.

05 серпня 2009 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 403/029/08-А, відповідно до умов якої продовжено строк погашення кредиту до 22 липня 2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 листопада 2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 30 858,88 доларів США, що еквівалентно 735 649 грн 32 коп., з яких: 12 679,84 доларів США, що еквівалентно 302 276 грн 56 коп. - заборгованість за кредитом; 10 247,48 доларів США, що еквівалентно 244 291 грн 23 коп. - заборгованість за відсотками; 4 478, 02 долари США, що еквівалентно 106 752 грн 15 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 3 453,54 долари США, що еквівалентно 82 329 грн 38 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого у незміненій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що відповідачем не виконано зобов'язань визначених кредитним договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені, апеляційний суд правильно виходив із того, що за наявності заяви відповідача про застосування строків позовної давності до неустойки, її стягнення обмежується останнім роком до звернення позивача в суд з відповідним позовом.

Суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні, обґрунтовані й справедливі рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що кредитний договір не відповідає вимогам ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» були предметом дослідження апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

О.М.Ситнік