АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/568/17 Справа № 209/5458/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з 19 червня 2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_3, під час якого його дружиною був укладений попередній договір з ОСОБА_2, за умовами якого сторони зобовязалися до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43, які належать ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року. Його дружина ОСОБА_3, неодноразово в усній формі нагадувала, що це майно належить виключно їй, але він не згодний з такими твердженнями дружини, оскільки він також надавав грошові кошти для придбання цього майна. Вважає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, і він має право на його частку. Тому просив визнати право спільної сумісної власності подружжя, його та ОСОБА_3, на 1/2 частку магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, буд. 43.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору та визнання права власності.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що 19 червня 2013 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Між нею та ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, як продавцем, та нею, як покупцем, був укладений попередній договір від 30 травня 2013 року, за умовами якого сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, які розташовані за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43, які належать ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Відповідно до п.2 цього договору вона та ОСОБА_5 домовилися, що ОСОБА_2 передає їй у власність зазначене нерухоме майно, а вона зобовязується сплатити на його користь вартість майна в сумі 400 000 грн. Відповідно до п. 3 попереднього договору з метою забезпечення укладання основного договору, грошові кошти в сумі 400 000 грн. були в повному обсязі передані продавцю в момент підписання попереднього договору. 10 липня 2013 року вона передала ОСОБА_5, як представнику ОСОБА_2, проект основного договору разом із актом прийому-передачі для ознайомлення та подальшого нотаріального посвідчення, і того ж дня ОСОБА_5 передала їй, підписаний проект основного договору та акт прийому-передачі. Але нотаріально посвідчити договір ОСОБА_2 відмовився, і подальші звернення до них позитивних результатів не дали, хоча на виконання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна нею, як покупцем, була передана продавцю вартість майна, і ОСОБА_5, як представником ОСОБА_2, було підписано проект основного договору та акт прийому-передачі. Крім цього, сторонами за попереднім договором від 30 травня 2013 року та проектом основного договору від 10 липня 2013 року були визначені всі необхідні обовязкові умови договору купівлі-продажу: умови щодо предмету договору, ціни договору та строки передачі майна. Вважає, що 10 липня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, які розташовані за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43, і до неї, позивача, перейшло право власності на зазначене нерухоме майно, яке було придбане нею до реєстрації шлюбу із відповідачем ОСОБА_3 за її особисті кошти, та є її особистою приватною власністю і розподілу між нею та ОСОБА_3 не підлягає. Тому просила визнати дійсним укладений 10 липня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, як продавцем, та нею, як покупцем, договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43, та визнати за нею право приватної особистою власності на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 Задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 Визнано дійсним укладений 10 липня 2013 року між ОСОБА_2, як продавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 12 лютого 2013 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу за реєстровим № 244, діяла ОСОБА_5, та ОСОБА_3, як покупцем, договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, загальною площею 839,3 кв.м., сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 1/2 частину магазину - бару, загальною площею 839,3 кв.м., сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43, що є підставою для реєстрації за ОСОБА_3 права власності на зазначене нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається згідно витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43. Інша 1/2 частина зазначеного нерухомого майна належить ОСОБА_7 (а.с. 22, 34-37).

Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 0,2059 га, яка згідно Державного акта на право постійного користування землею надана ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у постійне користування для розміщення обєкту торгівлі ( а.с. 24-26).

12 лютого 2013 року ОСОБА_2 надав довіреністю, якою уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси, в тому числі з питань продажу будь-якій особі належної йому на праві власності 1/2 частки в праві власності на магазин-бар, сезонний майданчик та денну автостоянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43 ( а.с. 31).

30 травня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, та ОСОБА_3 було укладено попередній договір (а.с.38,39).

Згідно умов вказаного попереднього договору сторони зобовязалися в термін до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги 43, та домовилися щодо всіх істотних умов договору.

Згідно п.3 попереднього договору, з метою забезпечення укладання основного договору, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 передала продавцю в момент підписання попереднього договору у відшкодування вартості нерухомого майна грошові кошти в сумі 400000 грн. Попередній договір не був нотаріально посвідчений.

10 липня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, як продавцем, та ОСОБА_3, як покупцем, був укладений та підписаний договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43 згідно якого продавець передав покупцю зазначене нерухоме майно, технічний паспорт та інші документи, що стосуються нерухомого майна, що свідчить про фактичне виконання умов договору купівлі-продажу (а.с. 8). Зазначений договір купівлі-продажу укладений у простій письмовій формі та не був нотаріально посвідчений.

19 червня 2013 року сторони у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб ( а.с. 6).

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3В, та відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_3, суд посилався на обґрунтованість вимог зустрічного позову та безпідставність вимог первісного позову, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а ч. 2 цієї статті передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації,

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З аналізу приписів вказаних норм правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, а тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін, про що, розяснено п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Згідно витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43. Інша 1/2 частина зазначеного нерухомого майна належить ОСОБА_7 (а.с. 22, 34-37).

Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 0,2059 га, яка згідно Державного акта на право постійного користування землею надана ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у постійне користування для розміщення обєкту торгівлі ( а.с. 24-26).

12 лютого 2013 року ОСОБА_2 надав довіреністю, якою уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси, в тому числі з питань продажу будь-якій особі належної йому на праві власності 1/2 частки в праві власності на магазин-бар, сезонний майданчик та денну автостоянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43 ( а.с. 31).

30 травня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, та ОСОБА_3 було укладено попередній договір (а.с.38,39).

Згідно умов вказаного попереднього договору сторони зобовязалися в термін до 10 липня 2013 року укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги 43, та домовилися щодо всіх істотних умов договору.

Згідно п.3 попереднього договору, з метою забезпечення укладання основного договору, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 передала продавцю в момент підписання попереднього договору у відшкодування вартості нерухомого майна грошові кошти в сумі 400000 грн.

Попередній договір укладений в простій письмовій формі та не був нотаріально посвідчений.

10 липня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_5, як продавцем, та ОСОБА_3, як покупцем, був укладений та підписаний договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Перемоги, 43 згідно якого продавець передав покупцю зазначене нерухоме майно, технічний паспорт та інші документи, що стосуються нерухомого майна, що свідчить про фактичне виконання умов договору купівлі-продажу (а.с. 8).

Зазначений договір купівлі-продажу укладений у простій письмовій формі та не був нотаріально посвідчений.

Отже, договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а тому в силу положень ст. ст. 640, 657 ЦК України такий договір не може вважатись укладеним, у зв'язку з чим не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а тому відсутні й правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину.

Однак, суд на вищезазначене належної уваги не звернув та безпідставно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_3

Стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, слід зазначити, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 за безпідставністю.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 з ухваленням і цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження 1/2 частини майна, а саме: магазин бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, загальною площею 839,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), пр. Перемоги, буд. 43 до розгляду справи Апеляційним судом Дніпропетровської області (а.с. 114, 115).

Відповідно ст. 154 ЦК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, після ухвалення судового рішення, тому вказані заходи забезпечення позову слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору та визнання права власності скасувати частково в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та визнання дійсним укладений 10 липня 2013 року між ОСОБА_2, як продавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 12 лютого 2013 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу за реєстровим № 244, діяла ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як покупцем, договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину - бару, загальною площею 839,3 кв.м., сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43, та визнання за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 1/2 частину магазину - бару, загальною площею 839,3 кв.м., сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, проспект Перемоги, 43, що є підставою для реєстрації за ОСОБА_4 права власності на зазначене нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору та визнання права власності відмовити.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, якою заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження 1/2 частини майна, а саме: магазин бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, загальною площею 839,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (м. Дніпродзержинськ), пр.Перемоги, буд. 43 до розгляду справи Апеляційним судом Дніпропетровської області - скасувати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді