Справа № 446/53/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року м. Камянка-Бузька

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Коваль В.А.;

представника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1;

представника стягувача ОСОБА_2;

представника заінтересованої особи ОСОБА_3.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Камянка-Бузького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області про встановлення способу і порядку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла заява (подання) заступника начальника Камянка-Бузького районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1, за участі боржника ОСОБА_4, стягувача ОСОБА_5, заінтересованих осіб ОСОБА_6 та Камянка-Бузької районної спілки споживчих товариств, в якій просить суд встановити спосіб і порядок виконання рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області по справі №446/53/16-ц від 13.01.2017р. шляхом звернення стягнення на комплекс будівель загальною площею 3630,20 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30 в рахунок погашення заборгованості згідно рішення №446/53/16-ц від 13.01.2017р.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики у загальному розмірі 2 840 500,00 грн. а також судових витрат у розмірі 3 854,00 грн. Боржнику ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 10.05.2011р., який укладено між Камянка-Бузькою районною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_4 належить комплекс нежитлових будівель загальною площею 3630,20 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30. Ухвалою суду від 05.04.2016р. було накладено арешт на таке нерухоме майно. Проте, станом на 25.09.2017р. власником даного комплексу будівель є Камянка-Бузька районна спілка споживчих товариств, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З врахуванням ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", просить суд задовольнити таку заяву.

Хоч відповідно до ч.2 ст. 377 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця, суд дійшов до висновку, що таку заяву (подання) слід розглядати за участі всіх учасників процесу.

Такого висновку суд дійшов з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому суд враховує Рішення ЄСПЛ по справі «Чопенко проти України» (Заява № 17735/06) та вважає, що відсутність заінтересованих осіб при розгляді справи призвела б до непропорційного обмеження їх права на захист, а з огляду на присутність представника відділу державної виконавчої служби - до порушення принципу рівності сторін.

Тому, таке подання суд розглядав за участі всіх учасників процесу.

В судовому засіданні представник ВДВС просила заяву задовольнити як законну та обґрунтовану. Аналогічно просила суд задовольнити заяву представник стягувача. Водночас інші учасники процесу просили суд відмовити у задоволенні такої заяви як безпідставної.

Розглянувши заяву суд дійшов до наступних висновків.

На виконання рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області 13.01.2017р. було видано виконавчий лист, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі 2 840 500,00 грн. та судових витрат у розмірі 3854,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Камянка-Бузького ВДВС від 25.09.2017р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

В процесі виконавчого провадження, державним виконавцем вчинено ряд дій спрямованих на виконання судового рішення, після яких звернувся до суду із вказаною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Як видно із матеріалів справи, 28.09.2017р. проведеною перевіркою виявлено наявність зареєстрованих за боржником трьох транспортних засобів, які 29.09.2017р. оголошені у розшук (а.с. 46, 49). Також, встановлено, що боржник ОСОБА_4 працевлаштований і працює у ПП фірма "Ураган" (а.с. 53) і постановою виконавця від 02.11.2017р. звернуто стягнення на заробітну плату боржника (а.с. 54). Окрім того, актом державного виконавця від 03.10.2017р. зафіксовано неможливість здійснити перевірку майнового стану боржника за місцем проживання через відсутність боржника та зачинений будинок (а.с. 44).

Згідно ч.6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Суд вважає, що державний виконавець виявивши приналежність боржнику рухомого майна (транспортних засобів) та коштів повязаних із виплатою заробітної плати не аргументував суду жодним чином їх недостатність для покриття суми боргу. А сам факт наявності розшуку таких транспортних засобів не дає права на звернення стягнення на нерухоме майно позачергово.

Також, державний виконавець не вжив достатніх заходів щодо розшуку майна боржника за місцем його проживання, а обмежився лише складанням акту про неможливість доступу до такого. Водночас державний виконавець не звертався до суду із поданням для вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника згідно ст. 376 ЦПК.

Такі обставини справи, на думку суду, свідчать про нездійснення державним виконавцем всіх виконавчих дій повязаних із встановленням достатності рухомого майна та коштів боржника на покриття суми боргу, що унеможливлює звернення стягнення на обєкт нерухомого майна, яке відбувається в останню чергу відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження". Тому, таке подання державного виконавця є передчасним.

З обставин справи судом також встановлено, що нерухоме майно, на яке просить звернути стягнення державний виконавець відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 10.05.2011р. придбано ОСОБА_4 у Камянка-Бузької районної спілки споживчих товариств (а.с. 71), проте згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, таке мано станом на 25.09.2017р. зареєстровано за Камянка-Бузькою районною спілкою споживчих товариств (а.с. 5).

Аналіз вказаного вище договору купівлі-продажу від 10.05.2011р. свідчить, що на момент укладення такого договору ОСОБА_4 перебував у шлюбі із ОСОБА_6 і цей комплекс набувається ними як спільна сумісна власність (п. 7 договору).

Як зазначено у ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Оскільки ОСОБА_6 не є боржником по вказаному виконавчому провадженню, а її частка у майні, на яке просить звернути стягнення виконавець наявна, то звернення стягнення на все нерухоме майно, як це просить виконавець, є безпідставним.

Разом з тим, суд позбавлений можливості визначати частку у майні боржника самостійно, оскільки з огляду на положення ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 379 ЦПК України така частка визначається виключно за поданням державного виконавця, яке на даний час відсутнє.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця не може бути задоволено судом.

Керуючись ст. ст. 48, 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні суду заяви Камянка-Бузького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області про встановлення способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.І. Котормус