Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/153/17
провадження: 2/614/75/17
категорія: 49

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
16.03.2017 року Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

10.03.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що в період з жовтня 2013 р. по лютий 2017 р. вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, то з лютого 2017 р. сімейні відносини між нею та відповідачем припинилися, сторони розлучилися і проживають окремо.

Дитина залишається проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється.

На теперішній час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та отримує соціальну одноразову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку щомісячно в розмірі 1075 грн., інших доходів не має.

Відповідач працює (проходить службу) у в/ч НОМЕР_1 , має регулярний дохід близько 10 000 грн., інших осіб на утриманні немає, на утримання інших дітей аліменти не сплачує, фізично здоровий.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею 18 річного віку.

В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що за час спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), яка проживає з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1057 від 09.03.2017 р. Виконкому Борівської селищної ради (а.с.7); згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 з 10.03.2010 р. (а.с.14).

Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Також, згідно з ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 ч.2 СК України "мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку...".

Стосовно самого розміру аліментів, то в даному випадку суд наголошує на наступне. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., підписаної Україною 21.02.1990 р., ратифікованої 27.02.1991 р., зазначено, що Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім`ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов`язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності.

Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , дитина знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від відповідача, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач працює, однак аліментів нікому іншому не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, згідно ст. ст. 180, 181 ч.3, 182ч.2 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,88,212,214,215,367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл., проходить службу у в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня подачі заяви до суду 10.03.2017 р. до досягнення нею 18- річного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гуляєва Г. М.