УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Євтушенко О.І.,
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду із вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» (на даний час - ПАТ КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 319-016/07Р, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти в кредит у розмірі 34 985,00 грн для придбання автомобіля, зі сплатою 15,49 % річних, строком кредитування з 27 вересня 2007 року по 27 вересня 2012 року.

Того ж дня, з метою належного виконання зобов'яння та захисту майнових інтересів позивача, як кредитодавця, на випадок порушення ОСОБА_6, як позичальником, зобов'язань, покладних на нього вказаним кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 319-016/07Р, за умовами якого поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань позичальником за кредитним договором.

Через неналежне виконання ОСОБА_6 умов вказаного кредитного договору, станом на 02 липня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 37 812,29 грн, яка складається з: 14 932,53 грн - заборгованість за кредитом, 2016,6 грн - заборгованість за відсотками, 18 759,61 грн. - пеня, 2 103,55 грн - неустойка за процентами.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість по кредитному договору на вказану вище суму.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 590,55 грн. В іншій частині в позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 538,22 грн, що складається з: 14 932,53 грн - заборгованість за кредитом, 2016,6 грн - заборгованість за відсотками, 4 043,08 грн - пеня, 546,01 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. В задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить змінити рішення апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року в частині часткового задоволення позову, збільшивши розмір пені, що підлягає стягненню та задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_7, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку з відповідачів.

Також судом зазначено, що позивачем пропущено строк позовної давності по вимогах до 18 серпня 2012 року і відсутня його заява про поновлення даного строку, в той час як відповідач подав заяву про застосування даного строку.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зі змісту кредитного договору, строк його дії закінчився 27 вересня 2012 року, тоді як позивач звернувся до суду з вимогою у серпні 2015 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного терміну для звернення до суду з вимогою до поручителя про виконання зобов'язання за договором поруки.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що 12 вересня 2012 року відповідач здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором у розмірі 1 000,00 грн, що в розумінні ст. 264 ЦК України є дією, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу, тому строк для звернення до суду з вимогою про стягнення повної заборгованості не можна вважати пропущеним.

Однак із такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 319-016/07Р, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти в кредит у розмірі 34 985,00 грн для оплати вартості автомобіля, строком кредитування з 27 вересня 2007 року по 27 вересня 2012 року, зі сплатою 15,49 % річних.

Відповідно до п. п. 4.4 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 584,00 грн щомісячно до 10 числа наступного місяця, а відповідно до п. п. 4.5 договору - відсотки за користування кредитними коштами підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору.

Того ж дня, 27 вересня 2007 року, з метою належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача, як кредитодавця, на випадок порушення ОСОБА_6, як позичальником, зобов'язань, покладних на нього вказаним кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 319-016/07Р, за умовами якого поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором (позивачем) за виконання у повному обсязі зобов'язань позичальником (ОСОБА_6.) за кредитним договором.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував і, згідно розрахунку позивача, станом на 02 липня 2015 року його заборгованість по кредитному договору склала 37 812,29 грн, в тому числі: 14 932,53 грн - заборгованість по кредиту, 18 759,61 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 2 016,6 грн - відсотки, 2 103,55 грн - пеня за несвоєчасне погашення відсотків .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Частиною 4 ст. 554 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Так, згідно із п. 4.1 договору поруки № 319-016/07Р від 27 вересня 2007 року даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27 вересня 2015 року.

Як вбачається ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду із указаним позовом у серпні 2015 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України не звернув уваги, що в договорі поруки встановлено строк його дії, а саме до 27 вересня 2015 року, а отже позивачем не було пропущено встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому ухвала суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко