Справа № 297/1611/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року в розмірі 13438,18 гривень.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.04.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В свою чергу, ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом 11.07.2017 року має заборгованість перед банком в розмірі 13438,18 гривень. В звязку з вищевказаним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року у вищевказаному розмірі та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 40).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить закрити справу за строками давності (а. с. 57).

Крім того, відповідач подав заперечення на позову заяву, мотивуючи таке тим, що кредит він брав для свого друга, який обіцяв його погасити, доданий до позову кредитний договір є нечитабельним, а «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк» не є кредитним договором. Крім того, відповідач просить застосувати відносно даного позову позовну давність, оскільки так як останній місячний платіж відповідачу слід було внести 25 травня 2011 року, то початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобовязання. Також просив застосувати спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки (а. с. 49-54).

В свою чергу, представник позивача подав до суду письмове пояснення на заперечення відповідача, згідно якого заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають Договір про надання банківських послуг, тобто зміст договору зафіксовано в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, що не суперечить законодавству України. Щодо позовної давності. Позивач вказує, що картковий рахунок діє до повного виконання, а строк, що зазначений на картці, це строк дії самої картки (а. с. 60-82).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено з матеріалів справи, 15.04.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, ОСОБА_1 підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис останнього у заяві (а. с. 7), тобто даному випадку спірний договір є договором приєднання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 21 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача ОСОБА_1 на неналежну форму кредитного договору є безпідставним, оскільки, підписавши анкету-заяву, він прийняв публічну оферту банку та приєднався до запропонованих банком умов договору, що склало Договір надання банківських послуг.

Так, відповідно до умов надання кредиту, ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (а. с. 8).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 зобов'язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим, сума заборгованості останнього перед банком станом на 11.07.2017 року становить 13438,18 гривень, що включає: заборгованість за кредитом у розмірі 678,09 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9043,99 гривень; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2600 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 616,10 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором б/н від 15.04.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (а. с. 4-5).

Щодо твердження відповідача про сплив строків позовної давності, суд вважає таке помилковим, виходячи з наступного.

Так, згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

При цьому, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Умовами і Правилами надання банківських послуг, до яких приєднався ОСОБА_1, підписавши анкету-заяву від 15.04.2010 року, а саме п. 1.1.7.31, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, оплаті процентів за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років (а. с. 22).

Тобто, встановлена законом загальна та спеціальна позовна давність була збільшена Умовами і Правилами надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши анкету-заяву від 15.04.2010 року.

Крім того, згідно з ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з наданої позивачем виписки, ОСОБА_1 здійснював дії з метою погашення заборгованості, останнє з яких було вчинено 27 грудня 2014 року (а. с. 5).

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 21 липня 2017 року, тобто навіть до спливу строку позовної давності, встановленої законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1600 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).

Керуючись ст. ст. 257-259, 264, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 1054 ЦК України, ст. ст. 57-60, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, 209, 218, 224-226, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року в розмірі 13438 (тринадцять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 18 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_3.