АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4214/17 Головуючий 1 інст. Золотарьова Л.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 три відсотки річних від простроченої суми за договором позики від 10.04.2013 року в сумі 2595 грн. 95 коп., втрати від інфляції у сумі 12217 грн. 44 коп., а всього 14813 грн. 39 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 535 грн. 99 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Всупереч ст. 12, 169 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на клопотання позивача про відкладення розгляду справи, чим позбавив його можливості заявити клопотання про зупинення провадження у справі, що може призвести до таких негативних наслідків, як неможливість здійснити поворот виконання рішення, оскільки стягувач з січня 2016 року став громадянином ОСОБА_5 та з того часу постійно проживає на її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не виконані обовязки щодо повернення грошових коштів у розмірі 96 000 грн. у строк, встановлений договором позики від 10.04.2013 року, тобто має місце прострочення виконання грошового зобовязання. Доказів на підтвердження повернення відповідачем грошових коштів суду не надано..

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судом установлено, що 10.04.2013 року укладено в письмовій формі договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 96000 грн. грн. з терміном повернення до 10.04.2014 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року (у справі №639/9596/15-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за договором позики від 10.04.2013 р. в загальній сумі 174 048,00 гривень, з яких 96000 гривень - сума позики, 5760 грн. - 3% річних за період з 10.04.2014р. по 10.04.2016р., 72288 грн. - інфляційні втрати за період з 01.04.2014р. по січень 2016 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних і інфляційних втрат і дійшов правильного висновку про стягнення 3% річних за період з 11.04.2016 року по 06.03.2017 року в сумі 2 595, 95 грн і інфляційних втрат за період з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року в сумі 12 217,44 грн. Всього 14 813,39 грн.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи у відсутність відповідача та наявність на розгляді у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ іншої справи, що може вплинути на результат розгляду цієї справи не спростовують висновків суду і не є підставою для скасування рішення суду.

Судова колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1