Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення коштів, за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради звернулося до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказало, що на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам», Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, відповідно до заяв від 13 квітня 2009 року та 25 червня 2011 року ОСОБА_6 призначена допомога на дитину інваліда ОСОБА_7 та надбавка на догляд за дитиною інвалідом: за період з квітня 2009 року по грудень 2009 року в розмірі 6 339 грн 56 коп., за період з січня 2010 року по грудень 2010 року в розмірі 11 485 грн, за період з січня 2011 року по грудень 2011 року в розмірі 12 440 грн 90 коп., за період з січня 2012 року по грудень 2012 року в розмірі 13 920 грн 10 коп., за період з січня 2013 року по грудень 2013 року в розмірі 14 846 грн 10 коп., за період з січня 2014 року по квітень 2014 року в розмірі 5 229 грн 20 коп. При поданні заяв для отримання допомоги, ОСОБА_6 зазначила, що вона не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, не є приватним підприємцем.

Зазначило, що при проведенні перевірки справи працівниками відділу державних соціальних інспекторів управління було з'ясовано, що ОСОБА_6 знаходиться з 22 липня 2003 року на податковому обліку в Євпаторійській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів в АР Крим, як фізична особа підприємець без створення юридичної особи, тобто на момент звернення 13 квітня 2009 року до управління за допомогою ОСОБА_6 була приватним підприємцем та не мала права на призначення надбавки на догляд. У результаті було здійснено перерахунок державної допомоги без урахування надбавки на догляд за дитиною інвалідом: за період з квітня 2009 року по грудень 2009 року в розмірі 4 883 грн 70 коп., за період з січня 2010 року по грудень 2010 року в розмірі 8 510 грн, за період з січня 2011 року по грудень 2011 року в розмірі 9 202 грн, за період з січня 2012 року по грудень 2012 року в розмірі 10 108 грн, за період з січня 2013 року по грудень 2013 року в розмірі 10 783 грн, за період з січня 2014 року по квітень 2014 року в розмірі 3 796 грн.

Вказувало, що 03 квітня 2014 року управління направило розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про перерахунок надбавки за нових обставин.

08 квітня 2014 року Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат направлено на адресу управління повідомлення за № 7928 про наявність переплаченої ОСОБА_6 надбавки на догляд за дитиною інвалідом в розмірі 16 978 грн 16 коп. за період з 13 квітня 2009 року по 30 квітня 2014 року.

15 травня 2014 року ОСОБА_6 направлено повідомлення про наявність переплати в розмірі 16 978 грн 16 коп. у зв'язку з поданням недостовірної інформації щодо реєстрації як фізичної особи-підприємця та запропоновано в місячний термін повернути зазначену суму, але на день звернення до суду переплачена сума в добровільному порядку не повернута.

Просило стягнути з ОСОБА_6 на рахунок Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради суму надміру виплаченої надбавки на догляд за дитиною інвалідом у розмірі 16 978 грн 16 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради суму надміру виплаченої надбавки на догляд за дитиною-інвалідом у розмірі 7 669 грн 76 коп., в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі апеляційний суд виходив із того, що за своєю правовою природою спір є публічно-правовим і в силу ст. 17 КАС України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пп. 1, 5 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції − це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення − публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

З огляду на положення ст. ст. 1, 15 ЦПК України, ст. 2 КАС України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому позивач звернувся до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема права на стягнення переплаченої допомоги у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей. У такому випадку це спір про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-1094цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради пред'явило позов про стягнення надміру виплаченої надбавки на догляд за дитиною - інвалідом.

Отже, спір виник із цивільних правовідносин і справа за правилами ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд не з'ясував усіх обставин, що мають процесуальне значення, підстави звернення до суду з позовом та правовідносини, які виникли, дійшовши передчасного висновку про закриття провадження у справі.

За таких обставин постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ст. 342 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак