Єдиний унікальний номер 233/3320/17 Номер провадження 22-ц/775/2044/2017
Головуючий у 1 інстанції: Мартиненко В.С. Єдиний унікальний номер 233/3320/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/2044/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Іллінівської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Іллінівської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не зрозумів правову природу предмету позову, не розібрався з його характеристикою, як специфічного об'єкта спадкування і через неправильне тлумачення приписів матеріального права, що регулюють спадкування прав власності на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства, зробив неправильні висновки із фактів, які встановлені під час судового розгляду. Аналіз статей 1216, 1218 ЦК України, 19, 20, 23 Закону України «Про фермерське господарство» свідчить про те, що право засновника, що виникло у особи на підставі державної реєстрації юридичної особи не припинилося, входить до складу спадщини і не припиняється із смертю особи, якій належало таке право. Позивачка звернулась до суду з приводу визнання права власності на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства «Еліта» в порядку спадкування за законом. Визнання такого права власності на спадщину в судовому порядку дозволить їй на законних підставах звернутись до державного реєстратора з метою внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно зміни засновника існуючого селянського (фермерського) господарства. Але в судовому рішенні зазначено, що судом не встановлена наявність будь - яких майнових прав та обов'язків у фермерського господарства «Еліта», які можуть увійти до складу спадщини після смерті його засновника ОСОБА_5. Суд неправильно вжив у рішенні термін «господарське товариство» без посилання на факти і обставини, які цьому відповідають. У позові не йде мова про господарське товариство. Питання, пов'язане з предметом позову - право засновника фермерського господарства, яке має бути успадковане. Спадкування цілісного майнового комплексу селянського (фермерського) господарства не підпадає під заборону, зазначену у пункті 2 частини 1 статті 1219 ЦК України. Через те, що статутний фонд покійним засновником за життя не було сформовано, звернутися до нотаріуса за вчиненням відповідної дії щодо оформлення права спадщини неможливо і неможливо отримати відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, які підтверджували б існування сформованого статутного фонду. Це свідчить про те, що немає необхідності формально ставитись до правовідносин і у будь - який спосіб отримувати відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом на підставі довідки нотаріальної контори встановлено відсутність спадкової справи, а клопотання про залучення до розгляду справи нотаріуса Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори залишене судом без уваги. Відсутність в матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не може перешкоджати розгляду питання про спадкування. Суд у межах власних повноважень не тільки вирішує питання спадкування, але може встановити порядок та спосіб спадкування у тих випадках, де законодавство не визначило, яким чином мають регулюватись певні правовідносини, тому захист права має відбуватись за загальними правилами цивільного судочинства у разі відсутності спеціальних або аналогічних норм права. Відмовивши їй у вирішенні питання про спадкування цілісного майнового комплексу селянського (фермерського) господарства, суд фактично обмежив їй доступ до правосуддя. Суд розглядав питання про спадкування земельних ділянок, хоч представником позивача неодноразово зазначалось, що земельні ділянки не входять до складу спадщини і до розгляду не заявляються. Судом проігноровані письмові заяви інших спадкоємців стосовно їх рішення про те, що спадкування фермерського господарства має відбуватись саме позивачкою. Проте, суд зазначив, що інші спадкоємці не бажають оформлювати спадщину без посилання на докази або документи, що містяться в матеріалах справи. Судом не відображено у рішенні оцінку доказів та поза увагою суду залишились обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Рішення не містить приписів законодавства, на підставі яких зроблено висновок про необґрунтованість позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_6 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Позивачка, представник відповідача та треті особи в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням ними 23 листопада 2017 року телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи, відповідачу - Іллінівській сільській раді 24 листопада 2017 року вручено судову повістку, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, тому справа розглядається за відсутності позивачки, представника відповідача та третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.11.1996 року було зареєстровано селянське ( фермерське) господарство «Еліта», код ЕДРПОУ 24643688, місцезнаходження юридичної особи: вул. Свердлова, будинок 26 село Стара Миколаївка (Правдівка) Костянтинівського району Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником господарства є ОСОБА_5, розмір внеску до статутного фонду 0,00 грн., розмір статутного капіталу 0,00 грн.; види діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; керівником та підписантом є ОСОБА_7; відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутні.

Згідно з п.6.1 статуту селянського (фермерського) господарства «Еліта» статутний фонд не визначено.

За інформацією, наданою Територіальним сервісним центром №1442 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 20.09.2017 року, за вказаним селянським (фермерським) господарством не зареєстровано транспортних засобів.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта селянське ( фермерське) господарство «Еліта», код ЕДРПОУ 24643688, відомості щодо наявності права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження - відсутні.

Для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі розпорядження №ХХІІІ/6-5 від 13.03.1999 року Костянтинівської районної ради народних депутатів Костянтинівського району Донецької області ОСОБА_5 була надана у постійне користування земельна ділянка, площею 32,5 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради (на даний час входить до складу об'єднаної територіальної громади - Іллінівська сільська рада), про що 25.10.1999 року було видано державний акт на право постійного користування землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №128.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7.

11 липня 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на спадщину на фермерське господарство «Еліта» з усіма правами та обов'язками засновника цього господарства, що належали спадкодавцю - її сину ОСОБА_5 та визначені статутом цього господарства.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Статтею 19 цього Закону визначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного.

Згідно із частиною першою статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об'єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Діючим Земельним Кодексом України передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена (ч.2 ст. 92 ЗК України).

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102 - 1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до статті 1225 ЦК України у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 5 жовтня 2016 року у справі № 6-2329цс16 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-3113цс15.

Позивачка у даній справі просила визнати за нею в порядку спадкування право на фермерське господарство з усіма правами та обов'язками засновника цього господарства, що належали спадкодавцю та які визначені статутом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із того, що не встановлено наявності будь-яких майнових прав та обов'язків у фермерського господарства «Еліта», які відповідно до ст. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» та ст. 1218 ЦК України можуть увійти до складу спадщини після смерті його засновника ОСОБА_8, а права та обов'язки особи, як засновника фермерського господарства успадкуванню не підлягають.

Крім того, правильними є висновки суду про те, що позивачка не є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, оскільки, як вбачається із довідки Іллінівської сільської ради від 27.06.2017 року на момент смерті ОСОБА_5 за місцем його проживання були зареєстровані його батько ОСОБА_7, дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та які відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_7 до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті, увійшла також частка спадщини, яку він прийняв після смерті сина ОСОБА_5. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_1 стали дружина ОСОБА_1, дочка ОСОБА_9.

Позивачка зазначила відповідачем Іллінівську сільську раду та не пред'явила позовні вимоги до інших спадкоємців першої черги, не зважаючи на роз'яснення судом її права замінити неналежного відповідача належним, а також право залучити в якості співвідповідачів інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не зрозумів правову природу предмету позову та що позивачка звернулася до суду з приводу визнання права власності на цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства «Еліта» в порядку спадкування за законом необґрунтовані та не можуть бути підставою для скасування рішення. Із змісту позову вбачається, що позивачка просила визнати право власності на спадщину на фермерське господарство «Еліта» з усіма правами та обов'язками засновника цього господарства, що належали спадкодавцю - її сину ОСОБА_5 та визначені статутом цього господарства. Апеляційна скарга не містить посилань на те, яке майно входить у цілісний майновий комплекс селянського (фермерського) господарства. Суд, відмовляючи у позові виходив із того, що будь - яке майно чи майнові права за селянським фермерським господарством не зареєстровані.

Єдиним документом, що підтверджує майнові права ОСОБА_5 є державний акт на право постійного користування землею, що була йому надана для ведення селянського фермерського господарства, однак, таке право успадковане бути не може, на відміну від права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), але такий договір не укладався. Тому необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно розглядав питання щодо спадкування земельних ділянок, оскільки це питання розглядалось судом у межах позову про успадкування фермерського господарства з усіма правами та обов'язками засновника фермерського господарства.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проігноровано рішення інших спадкоємців про те, що спадкування фермерського господарства має відбуватись саме позивачкою не спростовують висновку суду про незалучення інших спадкоємців до участі у справі у якості відповідачів.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

Л.О. Груіцька