Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1708/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання незаконними та часткове скасування рішень Житомирської міської ради, зобов"язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Житомирської міської ради № 421 від 30.11.2016 року «Про надання юридичним особам комунальної форми власності дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 4,00 га; визнати незаконним та скасувати рішення Житомирської міської ради № 429 від 30.11.2016 року «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині відмови в наданні такого дозволу ОСОБА_1; зобов'язати Житомирську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,10 га.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність ухвали суду, просить її скасувати та відкрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковим та суперечить вимогам чинного законодавства України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників спірних правовідносин та їх характер.

Якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав, не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2510цс15) та має враховуватись усіма судами загальної юрисдикції в порядку ст.360-7 ЦПК України.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, спір, що є предметом розгляду, не є публічно-правовим, оскільки предметом позову є скасування рішення органу місцевого самоврядування (місцевого органу виконавчої влади), тобто ненормативного акту, що застосовується одноразово, і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктних прав та охоронюваних законом інтересів, який вичерпав свою дію шляхом виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції, постановивши ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі, дійшов хибного висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2017 про відмову у відкритті провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді