Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/4474/15-ц Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 50 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_9 (надалі - ОСОБА_5.) батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доповнивши його у вересні 2016 року вимогою про стягнення з відповідача на утримання доньки аліментів у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було зареєстровано релігійним обрядом Духовної мусульманської організації м.Житомир «Нур аль-Іслам» та розірвано за нормами Шаріату 13 січня 2015 року. Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилася донька ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3). Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського міського управляння юстиції у Житомирській області 20.01.2015 року було видане свідоцтво про народження, згідно якого ОСОБА_5. вказаний батьком дитини, а ОСОБА_2 вказана її матір'ю. Після того, як позивач завагітніла донькою ОСОБА_3, відповідач перестав з нею спілкуватися, вони жили окремо, не вели спільне господарство. В свою чергу, підставою для розірвання шлюбу між сторонами стали факти жорстокого поводження відповідача з їхньою спільною донькою та донькою позивачки від першого шлюбу. На момент звернення до суду з даною позовною заявою, ОСОБА_5. не турбувався про доньку, її розвиток, виховання та утримання, тим самим відсторонившись від покладеного на нього обов'язку щодо матеріального забезпечення дитини, виховання доньки, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому просила також стягнути аліменти.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.12.2016 року позов задоволено частково. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5. про позбавлення батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5., громадянина Королівства Швеція, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову - 23.09.2016 року до досягнення дитиною 18 років. Стягнуто з ОСОБА_5. на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення аліментів, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів в розмірі 10000 грн., щомісячно. Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував те, що відповідач не має постійного місця роботи та сталого заробітку, що фактично унеможливлює стягнення аліментів в частці від його заробітку. Крім того, по наявній у неї інформації, в Україні та Швеції відповідач займається підприємницькою діяльністю і його дохід становить близько 1500 євро на місяць. Також, відповідач має нерухомість по місцю народження, від здачі в оренду якої також отримує дохід, та володіє автомобілем Ауді НОМЕР_1 Відповідач є фізично здоровим та не має на своєму утриманні інших утриманців. Судом проігноровано те, що відповідач не надав доказів на підтвердження задекларованих ним доходів, а виплати з державної страхової каси Швеції не є заробітком. Зважаючи на наведене, апелянт вважає, що судом порушено право дитини на належне утримання та забезпечення достатнього рівня її проживання.

Представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та пояснила, що інформація про дохід відповідача та його роботу в учбовому закладі Королівства Швеція позивачу відомо з слів останнього. Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши аліменти у частці від заробітку.

Представник органу опіки та піклування заперечив у задоволенні скарги з посиланням на врахування судом майнового стану відповідача та наявності на його утриманні ще двох дітей.

Відповідач вважається повідомленим згідно ч.5 ст.76 України (вручення судової повістки його представнику).

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно даних паспорта ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином Королівства Швеція та уродженцем м.Каїр, Єгипет (т.1, а.с.22-24).

За змістом свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 і батьками дитини зазначені ОСОБА_5. та ОСОБА_2 (т.1, а.с.99).

Як вбачається зі змісту довідки Уппсальського університету (Швеція), ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у вказаному закладі та має ступінь Магістра точних наук (т.1, а.с. 204-210).

Згідно фіскальних чеків та поштових повідомлень ОСОБА_5. направляв на адресу ОСОБА_2 продути харчування та грошові перекази (т.1, а.с. 214-260).

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст.180 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб.

З аналізу зазначених норм вбачається, що визначення аліментів у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі є правом суду, яке реалізується на підставі аналізу досліджених доказів, а тому ухвалення рішення про їх стягнення у частці від доходу відповідача за наявності заяви стягувача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не є виходом за межі позовних вимог у розумінні ч.1 ст.11 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, 4 ст.60 ЦПК України).

Заявивши вимогу про стягнення аліментів в розмірі 10000 грн., щомісячно, позивач посилалася на обов'язок утримання дитини батьком. При цьому, будь-якого обґрунтування зазначеної суми не навела.

Судом враховано інформацію витягів з реєстру населення від 06.10.2016 року, виданих Шведською податковою агенцією, про те, що на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, які мешкають в АДРЕСА_1 на праві імміграції.

Крім того, згідно розрахунку Державної страхової каси Королівства Швеція прибуток відповідача за 2014 рік склав 13 275 крон, що станом на 31.12.2015 року, за курсом НБУ становить 37 888,51 грн. на рік або 3157,38 грн. на місяць (станом на 2014 рік - 26530,83 грн. на рік або 2210,9 грн. в місяць). Як вбачається з вказаного розрахунку, у відповідача відсутня заборгованість за утриманням його дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5

Доводи позивача, що відомості з Державної страхової каси Швеції про прибуток відповідача не є його задекларованими доходами, є помилковими, оскільки зазначені відомості надані на підставі інформації Податкового управління про прибуток відповідача, а тому є офіційними відомостями про отримані доходи (а.с.177 т.2).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона має певну інформацію про здійснення відповідачем підприємницької діяльності в Швеції та Україні як фізичною особою-підприємцем, отримання доходу від здачі в оренду власного житла в Єгипті, що дозволяє йому утримувати автомобіль «АУДІ», однак доказів на підтвердження зазначеного не надала.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить інформації про фізичну особу - підприємця ОСОБА_9, а дохід від діяльності в Королівстві Швеція зафіксовано у податкових органах зазначеної держави, а тому вказані пояснення є лише припущеннями, що не можуть покладатися в основу рішення суду.

Позивачем не доведено отримання відповідачем більшого доходу ніж встановлено судом та його нерегулярність або мінливість, а тому висновок суду про неможливість сплати аліментів в розмірі 10000 грн. та їх стягнення у частці від доходу платника аліментів є обґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з батька дитини у відповідному розмірі, врахувавши майновий стан платника аліментів, наявність у нього доходу, а також перебування на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей, який не дає можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Оскаржуване рішення в частині вирішення вимог про стягнення аліментів ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: