АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/759/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ у натурі реальної частки майна, що є в спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділ в натурі частки майна, що є в спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності сторін на майно, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_7 про виділ у натурі реальної частки майна, що є в спільній частковій власності, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 1/2 частина будинковолодіння № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області. Власником іншої 1/2 частини даного будинку є відповідач. З технічної документації вбачається, що приміщення вказаного житлового будинку відокремлені, мають окремі входи та інженерні мережі та відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану будинку займані ними приміщення вже технічно виділено в окремі ізольовані квартири з присвоєнням номерів квартир №1 та № 2.

При цьому відповідно до нотаріально посвідченого та зареєстрованого в органах БТІ договору дарування 1/2 частини будинку № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області, укладеного 21 травня 1993 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та договору учасників спільної часткової власності на вказаний будинок про встановлення порядку користування конкретними частинами будинку від 12 червня 1986 року, спільна часткова власність на вказане будинковолодіння вже була розподілена попередніми співвласниками, де вся площа мансарди була віднесена до загальної площі квартири №2, якою користується ОСОБА_6, що є обовязковим і для спадкоємця іншої частки у будинку, тобто ОСОБА_7, що й було враховано при винесенні рішення Канівського міськрайонного суду від 1 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, про відмову у позові ОСОБА_7 до неї про розподіл житлового будинку, після чого виник спір про визначення реальних часток між співвласниками.

Посилаючись на висновок експерта ОСОБА_10 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21 листопада 2016 року за № 18-16, яким визначено арифметичні частки співвласників вказаного будинковолодіння з урахуванням користування ОСОБА_6 всією площею мансарди, просила суд, в уточненні позовних вимог виділити в натурі їй, ОСОБА_6 реальну частку з будинковолодіння № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області, що перебуває у спільній частковій власності з виділенням кімнат позначених в технічному паспорті на плані будинку № 56 під літерою А-1 з номерами кімнат «2-1», «2-2», «2-3», «2-4», веранди № ІІІ (а3) та кімнат, позначених в технічному паспорті на плані будинку № 56 під літерою «м/с» з номерами кімнат «2-І» (а), «2-1», «2-2», «2-3», «2-4», та господарських споруд: сарай під літерою « Г», полу-підвал «п/д», вимощення під літерою «І», огорожа №1, хвіртка №2, що складає 14/25 частки

Виділити в натурі ОСОБА_11 частку з жилого будинку № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області, що перебуває у спільній частковій власності з виділенням кімнат, позначених в технічному паспорті на плані будинку № 56 під літерою А-1 з номерами кімнат «1-1», «1-2», «1-3», прибудови під літерою «а», веранди під літерою «а1», веранди під літерою «б» та господарських споруд: літня кухня під літерою «Б», сарай під літерою «В», убиральня під літерою «Д», ганок «а», хвіртка №3, що складає 11/25 частки.

Стягнути з ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4588 грн. та судові витрати за сплату судового збору.

10 лютого 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що спірне будинковолодіння № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області перебуває у спільній частковій власності по 1/2 частині за кожним із співвласників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та на відповідну правову позицію Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-12 цс13 від 03.04.2013 про те, що при виділі часток із спільної часткової власності в натурі договір про користування майном не є визначальним.

Просив суд здійснити виділ часток співвласникам будинковолодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно варіанту № 3 висновку судового експерта ОСОБА_12 № 07/16-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 01.08.2016 року, зобов'язавши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснити перепланування та переобладнання приміщень з метою виділення ізольованих приміщень в житловій мансарді.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсацію за зменшення частки в житловому будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами в розмірі 890 грн. та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на житловий будинок з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Свердлова, 56 м. Канів Черкаської області.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 9 березня 2016 року зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ у натурі реальної частки майна у спільній частковій власності задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділ в натурі частки майна, що є в спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності сторін на майно задоволено повністю.

Виділено ОСОБА_6 в натурі зі спільної часткової власності ? частину житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою вул. Свердлова, 56 м. Канів Черкаської області:

У житловому будинку «А-1»: приміщення 2-1, житлова кімната площею 15,5 кв.м.; приміщення 2-2, житлова кімната, площею 9,2 кв.м.; приміщення 2-3, кухня, площею 8,8 кв.м.;

У приміщенні мансарди: приміщення 2-1, житлова кімната площею 12,8 кв.м.; приміщення 2-2, житлова кімната площею 13,2 кв.м.;

У прибудові «а2»: приміщення 2-4, суміщений санвузол, 6,4 кв.м.;

Прибудова «а3», площею 8,5 кв.м; Сарай «Г»; Частину погреба п/д, площею 14,9 кв.м.; Огорожу № 2 (хвіртка); ? частину балкону, розміром 2,7х0,9 кв.м., площею 2,34 кв.м.; Частину веранди «а1», приміщення 2-1, розміром 2,7 х 2,0 кв.м., площею 5,4 кв.м.; ? частину Огорожі № 1,

- на загальну суму 199105 грн., що менше ніж її ідеальна частка на 890 грн. і відповідає 498/100 часткам житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами згідно з варіантом № 3 висновку № 07/16-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 1 серпня 2016, складеного судовим експертом ОСОБА_12

Виділено ОСОБА_7 в натурі зі спільної часткової власності ? частину житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою вул. Свердлова, 56 м. Канів Черкаської області:

У житловому будинку «А-1»: приміщення 1-1, коридор, площею 7,3 кв.м.; приміщення 1-2, житлова кімната, площею 9,7 кв.м.; приміщення 1-3, кухня, площею 16,0 кв.м.;

У приміщенні мансарди: приміщення 2-3, житлова кімната, площею 10,5 кв.м;, приміщення 2-4, житлова кімната, площею 11,5 кв.м.;

У прибудові «а»: приміщення 1-4, ванна, площею 3,0 кв.м.;

Літню кухня «Б»; ОСОБА_10 «б»; Сарай «В»; Убиральню «Д»; Частину погреба «п/д», площею 6,5 кв.м.; Ганок «а»; Огорожу № 3; ? частину балкону, розміром 2.7 х 0,9 кв.м., площею 2,34 кв.м.; Частину веранди «а1», приміщення 2-1, розміром 1,85 х 2,0 кв.м., площею 3,7 кв.м., ? частину Огорожі № 1,

- на загальну суму 200885 грн., що більше ніж його ідеальна частка на 890 грн. і відповідає 502/1000 часткам житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами згідно з варіантом № 3 висновку № 07/16-БТ судової будівельно технічної експертизи від 1 серпня 2016, складеного судовим експертом ОСОБА_12

Зобовязано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснити перепланування та переобладнання приміщень згідно з варіантом № 3 висновку № 07/16-БТ судової будівельної-технічної експертизи від 1 серпня 2016, складеного судовим експертом ОСОБА_12

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсацію за зменшення частки в житловому будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами в розмірі 890 грн.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на житловий будинок з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою вул. Свердлова, 56 м. Канів Черкаської області.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 1761,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 1457,64 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ у натурі реальної частки майна, що є в спільній частковій власності з останніми уточненнями задовольнити повністю, а в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 відмовити повністю.

Зазначила, що суд першої інстанції при розгляді зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 не зясував, у позивача за зустрічним позовом, для чого йому потрібно виділяти частку із майна, яке є в спільній частковій власності і чим ОСОБА_6 порушує право на володіння користування та розпорядження його часткою, чи не завдасть шкоди припинення права часткової власності на житловий будинок і належні господарські споруди для членів сімї ОСОБА_6

Не зясованим, на її думку, є те, що житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці, що не належить співвласникам і чи при такому припиненні права на частку в майні можливий розподіл земельної ділянки, і чи при такому розподілі можливо взагалі виділення земельної ділянки для користування власниками майна.

Також суд при винесенні судового рішення припустився помилки та вийшов за межі позовних вимог стягнувши на користь ОСОБА_6 компенсацію за зменшення частки в житловому будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами в розмірі 890 грн., не зясувавши чи погоджується сам ОСОБА_7 на таку компенсацію і чи погоджується ОСОБА_6 так, як в ч. 2 ст. 364 ЦК України визначено, що компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом, незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ в натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності.

Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 серпня 2003 у справі № 2-409/2003, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку № 56 по вул. Свердлова в м. Каневі Черкаської області (а.с.7 т.1).

Право власності ОСОБА_6 зареєстровано в Канівському ВВ КП «Черкаського обласного БТІ», про що видано ОСОБА_10 № 1723673 від 14 жовтня 2003 про реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку № 56 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Свердлова в м. Канів Черкаської області (а.с. 8 т.1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18 травня 2010 року державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори ОСОБА_13А,, зареєстрованого в реєстрі № 1-1502 p., ОСОБА_7 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_14, яка померла 27 лютого 2009 року 1/2 частину житлового будинку № 56 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Свердлова в м. Канів Черкаської області ( а.с. 188 т.2 ).

Право власності ОСОБА_7 зареєстровано в Канівському ВВ КП «Черкаського обласного БТІ», про що видано ОСОБА_10 № 28216501 від 2 грудня 2010 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку № 56 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Свердлова в м, Канів Черкаської області ( а.с. 188 а т.2 ).

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок № 56 по вул. Свердлова, виданим КП «Черкаського обласного БТІ» 10 листопада 2010 (а.с. 9-17 т.1) вбачається, що співвласниками будинковолодіння є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/2 частині.

Звертаючись до суду із первісним позовом, ОСОБА_6 в обґрунтування позовних вимог про виділення їй в натурі всієї площі мансарди спірного будинку зазначила про встановлення між попередніми власниками порядку користування конкретними частинами будинковолодіння, де вся площа мансарди будинку була віднесена до загальної площі квартири №2, якою користується вона - ОСОБА_6

Вказані доводи позивачки були обґрунтовано визнані судом безпідставними, оскільки при реалізації співвласниками права щодо розпорядження майном, до якого відноситься в тому числі і виділ частки в натурі згідно зі ст.364 ЦК України, передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова щодо договору між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном, не є обовязковою.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без поділу її в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і не завжди точно відповідати належним співвласника часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них.

Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обовязковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпоряджатися спільним майном, то вони передбачені у ст.ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч.4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного СудуУкраїни від 3 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Тому, з огляду на викладене, суд обґрунтовано позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнив частково з урахуванням відсутності підстав для виділення ОСОБА_6 всієї площі мансарди спірного будинковолодіння, оскільки правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

При вирішенні справ про виділення часток майна, що знаходяться у спільній частковій власності, крім спеціальних норм, враховуються і загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 розяснив, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що суд, врахувавши висновок №07/16-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 1 серпня 2016 року про можливий розподіл спірного житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул.Свердлова, 56 м.Канів Черкаської області в ідеальних частках між співвласниками, виходячи із засад розумності та справедливості обрав варіант №3 вказаного висновку експертизи щодо виділу сторонам в натурі ідеальних часток у співвідношенні ? до ? спірного житлового будинку з мансардою, прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, при цьому, зобовязавши сторін здійснити відповідні перепланування та переобладнання, стягнувши компенсацію та припинивши право спільної часткової власності сторін на вказаний будинок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відображають суть спору, відповідають вимогам чинного законодавства, принципам розумності та справедливості та вважає, що поділ майна здійснено повно та обєктивно.

Докази та обставини на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки.

Посилання у апеляційній скарзі на незясування судом у даній справі належності земельної ділянки на якій знаходяться житловий будинок з надвірними спорудами, можливості її розподілу та виділення її в користування сторонам при такому виділі в натурі частки із спільної часткової власності знаходяться поза межами позовних вимог.

Доводи скарги в частині невирішення судом питання про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертиз задоволенню не підлягають, оскільки, з цього приводу, ні позивачкою ОСОБА_6, ні її представником, відповідно до ст.88 ЦПК України, до ухвалення судового рішення, документально підтверджених вказаних судових витрат суду не надавалось.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не містять підстав для скасування або зміни рішення суду, оскільки не вказують на неправильне вирішення справи по суті.

Наведене свідчить, що ухвалене у справі рішення суду є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, зводяться до невірного трактування норм матеріального та процесуального права, тому правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ у натурі реальної частки майна, що є в спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділ в натурі частки майна, що є в спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності сторін на майно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :