Ухвала іменем україни 05 квітня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від

30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

02 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір підряду, за умовам якого фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) зобов'язався виконати роботи по створенню наливної підлоги у належних йому об'єктах - сараї (побутовій кімнаті) та гаражі.

Зазначав, що ним, на виконання умов договору підряду, було внесено

100 % передплати в розмірі 8 198 грн 86 коп., однак роботи відповідачем не виконані.

Враховуючи зазначене, просив зобов'язати відповідача невідкладно виконати роботи зі створення наливної підлоги у належних йому об'єктах - сараї (побутовій кімнаті) та гаражі за адресою: АДРЕСА_1, згідно переліку та в обсягах, зазначених у рахунку-фактурі № 1 від 11 серпня 2014 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від

17 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 листопада

2015 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не доведено факту укладення з ФОП

ОСОБА_4 договору підряду від 11 серпня 2014 року, а також не спростовані пояснення відповідача про перешкоджання з боку замовника виконанню робіт та відсутності реальної можливості повернути кошти з метою мирного вирішення спору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що факт укладення спірного договору підряду встановлений рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року. При цьому вважав, що договірні відносини між сторонами припинені, оскільки договір підряду був розірваний 08 жовтня 2015 року, відповідач повернув позивачеві сплачені ним кошти за вказаним договором.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що 11 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір підряду № 3, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання по виконанню заливки наливної підлоги малого гаража та побутової кімнати відповідно до переліку та в обсягах, наведених у проекті та кошторисі, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 2.1 зазначеного договору ціна договору становить 8 198 грн 86 коп. без ПДВ. Розрахунок ціни договору підтверджується кошторисом.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що терміном початку робіт є

11 серпня 2014 року, а закінчення - 26 серпня 2014 року (а.с. 11,12).

ОСОБА_3 на виконання умов договору сплачено загальну вартість послуг в сумі 8 198 грн 86 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № 1 від 11 серпня 2014 року та квитанцією №1 до прибуткового касового ордеру № 1 (а.с. 2, 3).

Крім того, зазначені обставини були встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня

2015 року пра розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ФОП

ОСОБА_4 про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Враховуючи зазначене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав вважати неукладеним договір підряду від

11 серпня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2015 року ФОП

ОСОБА_4 надіслав ОСОБА_3 листа із пропозицією розірвати договір підряду від 11 серпня 2014 року та надати реквізити для повернення сплачених ним коштів.

Листом від 29 вересня 2015 року ОСОБА_3 повідомив ФОП

ОСОБА_4 свої банківські реквізити для перерахування грошових коштів.

Згідно з платіжним дорученням № 26 від 08 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти, сплачені останнім за договором підряду, у розмірі 8 198 грн 86 коп.

Факт повернення ОСОБА_3 сплачених за договором підряду від

11 серпня 2014 року коштів не оспорювався сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що на пропозицію відповідача розірвати договір та повернути сплачені позивачем грошові кошти, ОСОБА_3 надав свої банківські реквізити для здійснення такого перерахування, колегія суддів на підставі положень ч. 2 ст. 642 ЦК України вважає, що ОСОБА_3 своїм листом від 29 вересня 2015 року прийняв пропозицію ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору підряду від 11 серпня 2014 року.

Беручи до уваги зазначене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав вважати укладений між сторонами договір підряду від 11 серпня 2014 року розірваним з 08 жовтня 2015 року, а зобов'язання за ним припиненими.

При цьому судом апеляційної інстанції було враховано, що на виконання рішення Конопського міськрайонного суду від 16 квітня

2015 року ОСОБА_3 було сплачену пеню за прострочення виконання зобов'язань за договором підряду, а також відшкодовано моральну шкоду, завдану невиконанням умов договору. Заперечення ОСОБА_3 щодо розірвання вказаного договору зводяться лише до того, що купівельна спроможність перерахованих за договором коштів на даний час зменшилась майже вдвічі, що не може бути підставою для зобов'язання відповідача виконати умови розірваного договору підряду.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 30 листопада

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович