№ 201/3680/17
провадження 2-зз/201/41/17
УХВАЛА

22 березня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 и про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2009 року було вжито заходи забезпечення позову по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Зазначене рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили та за заявою представника стягувача видано виконавчі листи по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року у задоволенні заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі відмовлено.

ОСОБА_1 10 березня 2017 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

На підставі ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пе редбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи і заяви та оцінивши обставини справ, а також надані та добуті докази, суд вважає що заява не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № dn/579 від 26.12.2007 року 367 495 грн. 79 коп.; стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.Наб.Перемоги,32, ), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № dn/579 від 26.12.2007 року 200 грн. та у рахунок повернення судових витрат 120 грн., а разом 320 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNLOAE00006217 від 31.10.2006 року 138 746 грн. 55 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNLOAE00006618 від 26.04.2007 року 103 732 грн. 26 коп.; стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.Наб.Перемоги,32, ), ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитними договорами: № DNLOAE00006217 від 31.10.2006 року 200 грн., № DNLOAE00006618 від 26.04.2007 року 200 грн., а разом 400 грн.; стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.Наб.Перемоги,32, ), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 1700 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду у встановленому законом порядку набрало законної сили, тобто з урахуванням зазначеного існує обовязок боржників, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний останніми чи іншою особою, також слід звернути увагу, що зазначені заходи забезпечення позову були вжиті саме з метою виконання рішення суду, однак у заяві не було зазначено та на підтвердження не надано відповідних доказів, що це рішення виконано добровільно чи в примусовому порядку чи інше, крім того до заяви не було надано належних та допустимих доказів, що заборгованість перед позивачем на час подання цієї заяви відсутня, також слід зазначити, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року у задоволенні заяв про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено, тобто цими судовими рішеннями було встановлено, що рішення суду від 01 жовтня 2010 року не виконано та підстав для скасування заходів забезпечення позову не має, в звязку з чим та враховуючи вищевикладене не може суд прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його заяві, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджено, в звязку з чим на даний час відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-154, 168, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільних справах за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя