АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/582/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Фетісової Т. Л.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ПАТ КБ "Приватбанк" - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення, та за позовом ОСОБА_8 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору іпотеки від 26 серпня 2008 року ,-

в с т а н о в и л а :

14 березня 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № CSJ0GA від 26 серпня 2008 року ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 11 6750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2018 року.

Позивач вказує у позові, що у зв'язку з порушенням норм ст.ст. 525, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 03 лютого 2012 року має заборгованість у сумі 307960,86 грн., яка складається із: 107101,30 грн. - заборгованості за кредитом; 79601,96 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15642,23 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 90712,37 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. (фіксована частина); 14652,90 грн. (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 26 серпня 2008 року уклали договір іпотеки № CSJ0GA, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 69,2 кв. м, розташований по АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВОТ № 750388 від 06 червня 2006 року після смерті ОСОБА_10 Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 150 000 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документа, зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка площею 0,260 га розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Тому банк звернувся до суду з даним позовом та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSJ0GA від 26 серпня 2008 року в розмірі 307960,86 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 69,2 кв. м. та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку у органі МВС України, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9.

10 листопада 2016 року ОСОБА_8 подала позов до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору іпотеки від 26 серпня 2008 року, в якому зазначає, що 26 серпня 2008 року між її батьком - законним представником неповнолітньої дочки ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки CSJ0GA, за умовами якого ОСОБА_7 надав житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розміщений, в іпотеку відповідачеві в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором, укладеним між сторонами 26 серпня 2008 року.

ОСОБА_8 зазначає в своєму позові, що на момент передачі в іпотеку будинку в ньому були прописані та проживали вона неповнолітня ІНФОРМАЦІЯ_1, та її неповнолітній брат ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року визнано не чинним та скасовано рішення виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 94 від 29 липня 2008 року «Про дозвіл на відчуження майна від імені малолітніх та неповнолітніх», тому ОСОБА_8 просила суд визнати недійсним договір іпотеки CSJ0GA від 26 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк», скасувати заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що була зареєстрована приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7796933 на підставі договору іпотеки та скасувати запис реєстраційний номер 7797972 в Державному реєстрі іпотек про обтяження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 26 серпня 2008 року, що був внесений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. до Державного реєстру іпотек на підставі договору іпотеки CSJ0GA від 26 серпня 2008 року, стягнути судові витрати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року в позові ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення - відмолено.

Позов ОСОБА_8 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору іпотеки від 26 серпня 2008 року - задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки CSJ0GA від 26 серпня 2008 року

укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ "Приватбанк".

Скасовано заборону відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7796933 на підставі договору іпотеки CSJ0GA від 26 серпня 2008 року, номер витягу - 20430743.

Скасовано запис реєстраційний номер 7797972 в Державному реєстрі іпотек про обтяження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 26 серпня 2008 року, внесений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. до Державного реєстру іпотек на підставі договору іпотеки CSJ0GA від 26 серпня 2008 року, укладеного між

ОСОБА_7 та ПАТ КБ "Приватбанк".

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Наталія Вікторівна оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення прийнято без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Апелянт зазначає, що у даному випадку неповнолітні діти ОСОБА_8, та ОСОБА_9, не були власниками предмету іпотеки та не є ними на даний час, а набули права користування зазначеним житлом як члени сім'ї власника та зберігають це право й по даний час, за таких підстав надання житла в іпотеку жодним чином не звузило права неповнолітніх дітей, які проживали у ньому, отже жодних підстав для визнання договору іпотеки недійсним у суду першої інстанції не було. Просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року та ухвали нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю, у позові ОСОБА_8 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_8, яка з'явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення вимог третьої особи про визнання недійсним договору іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, на момент передачі в іпотеку відповідачеві житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований, були прописані малолітні діти, письмова згода органу опіки та піклування на передачу в іпотеку житлового будинку визнана в судовому порядку протиправною і скасована, як така, що порушує майнові права неповнолітніх дітей.

Відмовляючи в задоволенні вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом договір іпотеки визнано недійсним, то відповідно не підлягають задоволенню вимоги банку.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи згідно договору № CSJ0GA від 26 серпня 2008 року ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 116750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 серпня 2018 року (а. с. 12-18).

Відповідач ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 03 лютого 2012 року має заборгованість 307960,86 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 26 серпня 2008 року уклали договір іпотеки № CSJ0GA, згідно з яким ОСОБА_7 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 69,2 кв. м, розташований по АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВОТ № 750388 від 06 червня 2006 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 150 000 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки (а. с. 26-30). Земельна ділянка площею 0,260 га розташована за цією ж адресою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

На момент передачі в іпотеку житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований, в житловому будинку були прописані, та проживали неповнолітні діти відповідача ОСОБА_7 : дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_8 до виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_9, ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування рішення органу самоврядування - апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено, постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2012 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_8 задоволено, визнано не чинним та скасовано рішення виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 94 від 29 липня 2008 року «Про дозвіл на відчуження майна від імені малолітніх та неповнолітніх» (а. с. 158-162).

02 лютого 2008 року банком, в порядку ст. 33 Закону України «Про іпотеку» на адресу ОСОБА_7, було надіслано вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Одночасно відповідача ОСОБА_7 повідомлено, що у разі невиконання даної вимоги, банк буде змушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців (а. с. 44).

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSJ0GA від 26.08.2008 року в розмірі 307960,86 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 69,2 кв. м. та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже, у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Згідно зі ст. ст. 177 СК України та 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місцем проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак місце проживання дитини за фактичним місцем проживання батьків не вважаться безумовним, якщо судом буде установлено інше постійне місце проживання дитини.

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленій при розгляді справи N 6-3005цс15, N 6-2976цс15 передбачене ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" та ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Згідно п.44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» визначено, що при розгляді справ про визнання недійсними договорів іпотеки з підстав не врахування прав неповнолітніх на проживання в будинках (квартирах), переданих в іпотеку, суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_8 до виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_9, ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування рішення органу самоврядування вказано, що вирішуючи питання про надання дозволу на укладення договору іпотеки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованою за адресою: Черкаська область, Чорнобаївський район, АДРЕСА_1, для отримання кредиту в банку з правом реалізації предмету іпотеки в порядку невиконання умов договору, відповідачем не були враховані інтереси неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що місячний дохід сім'ї ОСОБА_8 нижчий прожиткового мінімуму і гарантії збереження права на житло вказаних неповнолітніх відсутні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішення в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності з вимогами ст. 176 ч. 2 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом, діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.

Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що укладений договір іпотеки від 26 серпня 2008 року слід визнати недійсним, тому звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на майно, зазначене в іпотечному договорі є неможливим.

Посилання апелянта, що надання житла в іпотеку жодним чином не звузило права неповнолітніх дітей, які проживали у ньому є необґрунтованим, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції дана належна оцінка даним доводам, які не спростовано апелянтом, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними , не спростовують висновків суду щодо задоволення вимог про визнання недійсним договору іпотеки, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та вимог банку.

Інших доводів, які б давали підстави для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ "Приватбанк" - Сокуренко Наталії Вікторівни - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення, та за позовом ОСОБА_8 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору іпотеки від 26 серпня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :