Номер провадження 2/754/1481/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Базік А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною матір'ю відповідача, є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком в розмірі 1 339 грн.

01.05.2016 року в позивача стався інсульт, що призвело до тяжкого захворювання, порушення мови, зниження пам'яті, відняття правої руки та ноги.

У зв'язку з таким станом здоров'я позивач потребує допомогу та постійний сторонній догляд, матеріальну допомогу на лікування та харчування.

Дочка позивача не бажає добровільно надавати таку допомогу в добровільному порядку, що змусило ОСОБА_1 звернутися до суду.

Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити, стягнувши ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісяця.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, просить суд стягнути на її утримання аліменти з ОСОБА_3 в розмірі 7 000 грн.

Збільшення позовних вимог позивачем обґрунтоване тим, що з листопада 2016 року їй призначена 2 група інвалідності довічно, за станом здоров'я вона потребує стороннього догляду, санаторно - курортного лікування.

Крім того, позивач зазначає, що на даний час вона проживає сама, дочка будучи приватним підприємцем отримує стабільний дохід, однак матеріальної допомоги матері на харчування та лікування не надає, її життям та здоров'ям не цікавиться, не відвідує її за місцем проживання.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав, просять суд вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що після інсульту позивача відповідач забезпечила всі умови для лікування та реабілітації матері, понесла всі витрати, пов'язані з її лікуванням, загальна сума таких витрат відповідача становила більше 500 000 грн.

Крім того, після лікування позивач тривалий час проживала з позивачем та її сім'єю в квартирі останньої, де їй були забезпечені всі належні умови та догляд.

Представник відповідача також зазначає, що позивач має у власності земельну ділянку, яку вона здає в оренду та отримає від цього дохід, відповідач є матір'ю двох неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником сім'ї.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просить суд ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, свідка ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази в справі суд встановив наступне.

Позивач у справі є рідною матір'ю ОСОБА_2, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 12, 32).

Позивач є особою похилого віку - 65 років, у травні 2016 року перенесла інфаркт головного мозку, з 28.11.2016 року є інвалідом 2 групи довічно, (а.с. 5, 6- 8, 23).

Крім того, позивач є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1339 грн. (а.с. 4).

Статтею 202 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При цьому стаття 203 зазначеного Кодексу визначає обов'язок дочка, сина крім сплати аліментів брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Аналіз зазначених норм законодавства надає підстави для висновку про те, що повнолітні діти зобов'язані утримувати непрацездатних батьків та нести витрати пов'язані з важкою хворобою, інвалідністю та немічністю.

З наданих представником відповідача письмових доказів вбачається, що дочка позивача - відповідач у справі, виконує свій обов'язок щодо понесення витрат, пов'язаних з лікуванням матері, її станом здоров'я та інвалідності, тобто виконала свій обов'язок, покладений на неї статтю 203 СК України.

Разом з тим, відповідач не виконує свій обов'язок щодо утримання матері похилого віку, яка є непрацездатною та потребує такої допомоги.

Зазначенні обставини вбачаються з пояснень допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 та не спростовані жодними доказами представником відповідача.

Статтею 205 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує ту обставину, що відповідач має двох малолітніх дітей, 2003 та 2006 року народження (а.с. 74, 75), її майновий стан.

Крім того суд приймає до уваги майновий стан позивача - отримання пенсії в розмірі 1339 грн., отримання додаткового доходу від оренди земельної ділянки в розмірі 6 500 грн. на рік, сімейний стан позивача, яка з 2012 року в шлюбі не перебуває (а.с. 4, 25, 72 - 73).

Аналізуючи викладені встановлені судом фактичні обставини в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що відповідача повинна та має можливість утримувати матір похилого віку, однак розмір аліментів, визначений позивачем - 7 000 грн. не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам ст. 205 СК України та принципам розумності і справедливості.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2 500 грн. щомісяця відповідатиме вимогам чинного законодавства та інтересам сторін у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2 500 грн. щомісяця починаючи з 27.10.2016 року довічно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя