Єдиний унікальний номер 242/2754/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1785/2017
Головуючий у 1 інстанції: Кротінов В.О. Єдиний унікальний номер 242/2754/16-ц
Доповідач: Корчиста О.І. Номер провадження 22-ц/775/1785/2017
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О. Кішкіної І.В

за участі секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний к

встановив:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Актив-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №404.1.08/Д(С)-101, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 750 000 гривень строком з 22 квітня 2008 року по 21 квітня 2018 року включно зі сплатою 10,7 % річних. В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором про іпотечний кредит між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 22 квітня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов'язань в повному обсязі за договором №404.1.08/Д(С)-101. 09 червня 2015 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за договором про іпотечний кредит, яка виникла станом на 17 березня 2015 року в розмірі 316621,64 гривень. За порушення умов договору за період з 17 березня 2015 року по 22 червня 2015 року нарахована заборгованість за кредитним договором за відсотками в сумі 8175,24 гривень. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про іпотечний кредит №404.1.08/Д(С)-101 від 22 квітня 2008 року в розмірі 8175,24 гривень та судові витрати.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року позовні вимоги Державної іпотечної установи задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 404.1.08/Д(С)-101 від 22 квітня 2008 року в розмірі 8175,24 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року залишено без задоволення.

З зазначеним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 та через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог через порушення судом під час розгляду справи норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що банком, в порушення п. 5.1.1 договору про іпотечний кредит, не повідомлено відповідача ОСОБА_1 про заміну сторони за договором про іпотечний кредит. Разом з тим, відповідач знав з офіційних джерел про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-банк», що позбавило його можливості без ухвалення рішення суду права сплатити всю суму заборгованості. Також вказував, що Умови договору містять нерівні обов'язки та права споживача та банку, оскільки правам банку присвячено шість пунктів, обов`язкам - п`ять, правам позичальника - три пункти, обов`язкам - дванадцять. Крім того, між позичальником та банком змінилися істотні обставини, а саме: на час укладення договору відповідач не міг знати, що територія м. Донецька стане тимчасово непідконтрольною українській владі, не буде дозволено переміщатися з грошовими коштами, не буде забезпечено функціонування банківської системи.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порушення умов договору зобов'язання передбачені договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим, за період з 17 березня по 22 червня 2015 року нарахована заборгованість за відсотками у розмірі 8175,24 гривень, яку суд стягнув на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Актив-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №404.1.08/Д(С)-101, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 750 000 гривень строком до 21 квітня 2018 року включно зі сплатою 10,7 % річних (а.с. 13).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором про іпотечний кредит між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 22 квітня 2008 року, згідно якого ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов'язань в повному обсязі за договором (а.с. 14-16).

В подальшому ВАТ КБ «Актив-Банк» відступив право вимоги за вищевказаними договорами Державній іпотечній установі, що підтверджується договором відступлення права вимоги № 1015/08 від 04 червня 2008 року (а.с. 17-21).

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року (а.с. 22-23), з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №404.1.08/Д(С)-101 від 22 квітня 2008 року у розмірі 316621,64 гривень, яка утворилася станом на 17 березня 2015 року.

Оскільки відповідачі у порушенням умов договору зобов'язання за договором про іпотечний кредит №404.1.08/Д(С)-101 належним чином не виконали, в період 17 березня 2015 року по 22 червня 2015 року нарахована заборгованість за відсотками в розмірі 8175,24 гривень (а.с. 6).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 у порушенням умов договору зобов'язання за договором про іпотечний кредит №404.1.08/Д(С)-101 належним чином не виконував, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за нарахованими відсотками за період з 17 березня 2015 року по 22 червня 2015 року у розмірі 8175,24 гривень.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення банком в порушення п. 5.1.1 договору про іпотечний кредит в частині не повідомлення відповідача ОСОБА_1 про заміну сторони за договором про іпотечний кредит, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15, яка є обов'язковою для судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Крім того, в матеріалах справи мається повідомлення ПАТ «КБ «Актив-банк» від 30 липня 2014 року № 4843/04-2, згідно якого Державна іпотечна установа повідомила ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про володіння правами вимоги за договором №404.1.08/Д(С)-101 від 22 квітня 2008 року (а.с. ).

Доводи апеляційної скарги про те, що умовами договору встановлені нерівні обов'язки та права споживача та банку, а також існування істотних змін обставин, про які сторони не могли знати під час укладення договору, не спростовують висновків суду, оскільки договір про надання іпотечного кредиту №404.1.08/Д(С)-101 від 22 квітня 2008 року на час розгляду справи розірвано або визнано недійсним у встановленому законом порядку не було.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, в порядку ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: