Провадження № 2/317/285/2017
Справа № 317/5001/16-ц
21 березня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Лебідь О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики,-
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики. Згідно уточненого позову від 20.01.2017 р. (а.с. 17-19) позивачі просять стягнути:
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справі позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
У судове засідання зявилась позивач ОСОБА_2, яка позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.
У судове засідання зявилась представник позивачів ОСОБА_4, яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справі відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року між ОСОБА_1 як позикодавцем, і ОСОБА_3 як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 5). Згідно з вимогами вказаного договору, ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США на строк один рік.
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 168726, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 25.02.2016 р., ОСОБА_5 після укладення шлюбу з ОСОБА_1А має прізвище «Вакуленко».
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Наразі матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачам сум боргу.
Перевіривши розрахунок позивачів, суд дійшов висновку про його часткову обґрунтованість.
Так, у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 21.03.2017 р. курс НБУ складає 26,887865 за 1 долар США.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_3 складає:
Оскільки ОСОБА_3 не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати основної суми заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: на користь ОСОБА_1 539,08 грн.; на користь ОСОБА_2 806,63 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 539 грн. 08 коп. (пятсот тридцять девять грн. 08 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 806 грн. 63 коп. (вісімсот шість грн. 63 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян