РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Галигіної Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Токмацький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

в с т а н о в и в :

02.03.2017 року до Токмацького районного суду Запорізької області звернуласяз позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Токмацький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 54/50. Договір був посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 12.12.2016 року Токмацьким районним судом Запорізької області було ухвалене рішення, яким зазначений договір був розірваний, а реєстрація права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, скасована. Зараз ОСОБА_3 звільнила належну ОСОБА_1 квартиру та сплатила суму судових витрат призначених рішенням суду. Для внесення відповідної інформації до реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, де з'ясувалося, що на спірній квартирі мається обтяження накладене постановою Токмацького міськрайонного відділуДВС ГТУЮ у Запорізькій області, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП № 51879911 від 08.08.2016 року. Накладений арешт обмежує законні права ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює проведення перереєстрації зазаконним власником спірного майна, а також перешкоджає їй вільно розпоряджатися та користуватися житлом. Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право позивача на вільне користування та розпорядження квартирою, яка є її власністю, є усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областів судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вирішення спору покладає на розсуд суду з урахуванням законних вимог позивача та відповідача.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 03.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: Запорізька область, м.Токмак, вул. Гоголя, 54/50. Договір був посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 12.12.2016р., зареєстровано в реєстрі за № 1132.

Токмацьким районним судом Запорізької області було ухвалене рішення від 12.12.2016 року по справі № 328/4051/16-ц, яке 23.12.2016 року набрало законної сили. Зазначеним рішенням договір купівлі-продажу квартири, укладений 03.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, був розірваний, а реєстрація права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, скасована. ОСОБА_3 звільнила належну ОСОБА_1 квартиру та сплатила суму судових витрат призначених зазначеним рішенням суду.

Для внесення відповідної інформації до реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, де з'ясувалося, що на спірній квартирі мається обтяження накладене постановою Токмацького міськрайонного відділуДВС ГТУЮ у Запорізькій області, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП № 51879911 від 08.08.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 03.02.2017 року.

Накладений арешт обмежує законні права ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює проведення перереєстрації зазаконним власником спірного майна, а також перешкоджає їй вільно розпоряджатися та користуватися житлом. Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право позивача на вільне користування та розпорядження квартирою, яка є її власністю, є усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч.1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст.41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі ст.316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Ст.391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст.55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого:

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних з позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з частиною 2 статті 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Частиною 5 статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суд України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених до них правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»),в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

На підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.2, 4, 5, 8, 10, 212-215ЦПК України суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Токмацький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою №50 в будинку №54 по вул.Гоголя в м.Токмак Запорізької області, шляхом зняття арешту та скасування заборони на відчуження, накладеного постановою Токмацького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП № 51879911 від 08.08.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: