РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого-судді Чішман Л.М.

За участі секретаря Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на підставі договору дарування квартири від 02.11.2016 року є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі також зареєстрована, як така, що проживає ОСОБА_2, відповідач по справі, яка була співвласницею вказаної квартири, проте відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2016 року відчужила її. Відповідач у квартирі не проживає, не користуються нею, а її реєстрація створює незручності для ОСОБА_1, як власника майна.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовну заяву підтримали, з підстав викладених у ній, просили її задовольнити, просили розглядати справу в заочному провадженні.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання 14.03.2017 року не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність представника третьої особи, що відповідачє вимогам ст. 158 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується змістом копії договору дарування квартири від 02.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №10743 та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73346257 від 18.11.2016 року. /а.с. 6, 7/

Відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується змістом копії довідки виданої директором КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради №1801 від 16.11.2016 року. /а.с. 8/

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1667 вбачається, що ОСОБА_6, який діяв від свого імені та по довіреності від імені ОСОБА_2 продали належну їм квартиру АДРЕСА_1

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла, який понад один рік відсутній у житлі втрачає право на користування ним, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Чинне цивільне законодавство України не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які відчужили своє житло (за колишнім власником житла у разі його зміни). За таких умов, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зі змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Наявність рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання.

Враховуючи обставин справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений ним судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ст. 156 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М.Чішман