ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Буймовій Л.П.,

за участю секретаря: Корченко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина. Проте, ні позивачка, ні відповідачка після смерті батька не вчинили жодних дій для прийняття спадщини. Разом з ОСОБА_3 проживала однією сім'єю з 2004 року і до дня його смерті сестра по матері ОСОБА_4. Вона доглядала за батьком, займалась його лікуванням, господарювала в будинку. Сестра ОСОБА_4 є спадкоємицею ІV черги спадкування після ОСОБА_3, як особа, яка проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла. 13.05.2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй мано позивачці. 04.10.2016 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на частину майна, а саме на квартиру в м.Києві, у видачі свідоцтв на решту майна позивачці нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно на ім'я спадкодавця, оскільки ОСОБА_4 прийнявши спадщину після смерті батька в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, за життя не переоформила документи на своє ім'я. Тому, позивачка вимушена звернутись в суд і просить встановити факт проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_3 однією сім'єю з літа 2004 року і по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1; встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3; на земельні ділянки площею 0, 25 га з цільовим призначенням для обслуговування цього будинку, площею 0, 0408 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 3179 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованих в АДРЕСА_3

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення.

В своїх запереченнях ОСОБА_2 не визнає факт того, що її сестра по матері ОСОБА_4 проживала з її батьком ОСОБА_3 з 2004 року разом по день його смерті і надалі продовжувала проживати в батьківському будинку після його смерті, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не рідна донька ОСОБА_3, насправді працювала в м.Києві і сама була хвора, тому не могла проживати і доглядати за спадкодавцем. Зазначає, що за батьком доглядала вона та позивачка.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що працювала фельдшером з 1986 року, пункт був поруч із городом батьків сторін. Була особисто знайома з їхніми батьками. Батько був інвалідом, позивачка завжди допомагала батькам, а відповідачка - ні. Відповідачку ніколи не бачила. ОСОБА_5 з 2004 року допомагала і проживала біля батька позивачки, фактично одразу після смерті матері сторін. Покійного діда ОСОБА_4 називала «папою». ОСОБА_5 була її постійною пацієнткою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що проживає в селі з 1981 року, а з 1994 року була соціальним працівником до 2005 року. ОСОБА_5 ще до смерті своєї матері дуже часто, двічі на тиждень приїжджала до них, а після звільнення з роботи взагалі переїхала проживати в село. Жила із старими до смерті матері і після цього продовжувала дбати про господарство та хворого батька, працювала на городі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що в 2010 році переїхала в село де до тепер постійно проживає. Живе по сусідству із ОСОБА_3. Знає і позивачку і відповідачку. ОСОБА_4 з 2010 року постійно бачила, вона приходила в магазин, з нею спілкувалась. Зі слів чула, що ОСОБА_4 доглядала батька.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.39).

13.05.2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.40).

З довідки 3150/02-14 від 07.11.2016 року, виданої приватним нотаріусом Катчик Ю.А. ОСОБА_1, вбачається, що на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 01.03.2016 року заведено спадкову справу №5/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 ( а.с.41).

З наданих свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (а.с.31, 32).

Батьками ОСОБА_12, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.34).

Згідно Довідки №02-28/191 від 11.05.2016 року, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала в будинку своїх батьків по АДРЕСА_4 з 2004 року до дня своєї смерті ( а.с.35).

З Довідки №72 від 11.05.2016 року, виданої зав.Ярошівським ФРП ОСОБА_6 -ОСОБА_4 постійно проживала в АДРЕСА_5 і наблюдалась ОСОБА_6 як медпрацівником з 2004 року і по день її смерті, хворіла, але ще й доглядала своїх стареньких батьків, з якими разом і проживала (а.с.36).

Також вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили, що ОСОБА_4 дійсно проживала з ОСОБА_3 в АДРЕСА_5 з 2004 року, у них були добрі відносини батька і доньки, вона доглядала за ним, за будинком, за городиною. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 продовжувала проживати в батьківському будинку до дня своєї смерті.

Суд, оцінивши показання свідків у сукупності з іншими доказами та з урахуванням ступеня довіри до них, сформованої під час спостереження за поведінкою свідків, заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, щодо показань свідків, приймає їх до уваги.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Водночас, ч.1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, враховуючи, що сторони у встановлений законом спосіб не звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 і даний факт ними не заперечується, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в силу ч.1 ст.1272 ЦК України є такими, що не прийняли спадщину після смерті батька.

Тому, враховуючи доведеним той факт, що ОСОБА_4 проживала з спадкодавцем ОСОБА_3 з 2004 року по день його смерті і продовжувала проживати в будинку по АДРЕСА_6 до своєї смерті, суд вважає ОСОБА_4 такою, що фактично вступила у спадщину після смерті ОСОБА_3.

Як роз'яснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно Довідки №741 від 06.06.2016 року, виданою Фастівським БТІ, житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрований по праву приватної власності на ім'я ОСОБА_11 (а.с.14).

Згідно державного акта серії НОМЕР_3 від 20.07.2006 року на право приватної власності ОСОБА_3 належить земельна ділянка загальною площею 2, 4313 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрована в Книзі записів за № 01:06:032:00381(а.с. 22).

Згідно державного акта серії НОМЕР_4 від 23.06.1999 року на право приватної власності ОСОБА_3 належить земельні ділянки площею 0, 2908 га та площею 0, 3179 га, цільове призначення яких - ведення особистого підсобного господарства та будівництво, обслуговування житлових будівель та господарських споруд, зареєстровані в Книзі записів за № 218 (а.с. 23).

Таким чином, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкового будинку та земельних ділянок ОСОБА_3 Здобуті докази свідчать про те, що за життя ОСОБА_4 володіла, користувалася та розпоряджалася вищевказаним майном, яке фактично перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства.

З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житловий будинок та земельні ділянки, але не має оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на спадкове нерухоме майно виготовлені на ім'я спадкодавиці, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_3 однією сім'єю з літа 2004 року і по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_6

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_7

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_8, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3; на земельні ділянки площею 0,2500 га цільовим призначенням для обслуговування цього будинку, площею 0,0408 га цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3179 га цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства розташованих в АДРЕСА_9, що належали спадкодавиці згідно державного акту серії НОМЕР_5 від 29 червня 1999 року, виданого на ім'я ОСОБА_3; та на земельну ділянку площею 2,4313 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Томашівської сільської ради, що належала спадкодавиці на підставі державного акту серії НОМЕР_6 від 20 липня 2006 року, виданого на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Буймова