Справа № 165/786/17 Провадження № 22-ц/773/1168/17 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Категорія: 57 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про захист прав споживача за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2017 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ "АІСЕ Україна" про захист прав споживача.

Покликалась на те, що 24 березня 2008 року між нею та відповідачем ПАТ "АІСЕ Україна" було укладено Угоду №189240, за умовами якої відповідач зобов'язався включити її в систему придбання товарів в групах і гарантував протягом року передати автомобіль ЗАЗ Ланос 1,5, розрахунок за який позивач зобов'язалась здійснювати шляхом сплати щомісячних внесків. Відповідно до умов Угоди за період з квітня 2008 року до червня 2009 року позивач повинна була сплатити 9358,8 грн., фактично сплатила 20356,87 грн. Крім того сплатила вступний внесок в сумі 1911,6 грн. Позивач зазначає, що у наданих відповідачем рахунках для щомісячних внесків не зазначався розрахунок суми та його складова, тому вона сплачувала щомісячно чистий внесок для оплати за автомобіль. Посилається на те, що відповідач порушував умови Угоди від 24.03.2008 року, не вказував в рахунку ціни автомобіля, з якого визначались щомісячні внески. Зазначає, що відповідно до ст.6 Угоди відповідач зобов'язаний вказувати місце та дату проведення Асигнаційних актів у рахунках, які він щомісячно повинен надсилати учасникам системи. Ігноруючи вимоги Угоди відповідач жодного разу не повідомив про дату проведення заходу (Асигнаційного акту), на якому надається право учаснику на отримання автомобіля, як і не надав іншої інформації, що стосується ціни автомобіля. Позивач 15 липня 2009 року звернулась до відповідача з заявою про розірвання Угоди №189240 від 24.03.2008 року та повернення їй сплачених внесків з дня укладення Угоди до червня 2009 року. Відповідач листом від 22 липня 2009 року погодився на розірвання угоди та повернення внесків, але коштів до даного часу не повернув, та пояснює тим, що затримка повернення боргу виникла через недостатність коштів. Зазначає, що за період з 22 липня 2009 року до 16 березня 2017 року прострочки з повернення їй грошових коштів в сумі 20356,00 грн., відповідач відповідно до ст.625 ЦК України повинен сплати їй 3% річних в сумі 4675,00 грн., та втрати від інфляції в сумі 29104,47 грн.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь суму грошових коштів у розмірі 54118,34 грн., з них: заборгованості в сумі 20356,87 грн., 3% річних від суми боргу за період з 22 липня 2009 року до 16 березня 2017 року в сумі 4675,00 грн., втрати від інфляції за період з 22 липня 2009 року до 16 березня 2017 року в сумі 29104,47 грн., та стягнути сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

Під час розгляду справи позивач подала заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення інфляційних витрат.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 21 червня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги щодо стягнення втрати від інфляції за період з 22 липня 2009 року до 16 березня 2017 року в сумі 29104,47 грн. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "АІСЕ Україна" про захист прав споживача.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2017 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено стягнути з ПАТ «AICE України» на користь ОСОБА_1 суму чистих внесків у розмірі 20356 грн. 87 коп. та 3 % річних від суми боргу за період з 22.07.2009 року до 16.03.2017 року у розмірі 4675 грн. 00 коп., всього - 25031 грн. 87 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення даним вимогам закону не відповідає.

За змістом ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.( ст. 526 ЦК України)

Чинним законодавством України презюмується добросовісне користування сторонами правочину своїми правами.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ ( правонаступник ПАТ) «АІСЕ Україна» була укладена Угода №189240 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля учасниками системи, зазначеного в додатку №1 до Угоди, через систему Автоплан, організовану ЗАЗ «АІСЕ Україна». Опис діяльності системи Автоплан відображено у Правилах функціонування АВТОПЛАНу (Додаток №2 до Угоди №189240 (а.с.5,6 7-10).

Дану угоду було включено до Групи № 680 та надано порядковий номер 132 у цій групі.

Відповідно до ст. 5 Угоди учасник системи зобов'язується одноразово сплатити вступний внесок та плату за право на отримання автомобіля у розмірі, передбаченому у Додатку № 1 до Угоди відсотку від ціни автомобіля, який підлягає сплаті під час підписання Угоди.

При укладанні Угоди, відповідно до статті 5 Угоди, позивачем сплачено вступний внесок у розмірі 1911,60 гривень.

Надалі учасник зобовязувався сплачувати щомісячні внески відповідно до умов Угоди. Кожен щомісячний Повний внесок містив складові, зазначені у Додатку № 1 до Угоди, відповідно Повний внесок щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску за оплату послуг та щомісячного внеску на оплату Страхового платежу, і підлягає сплаті учасником системи в порядку та у строки визначені цими правилами. Цілий чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який АІСЕ використовує для оплати автомобіля та формування Фонду для повернення коштів і розмір якого розраховується шляхом ділення Поточної ціни автомобіля на кількість внесків, зазначену у Графіку внесків. Ціна послуг плата за послуги АІСЕ з організації функціонування Автоплану. АІСЕ надає учаснику системи можливість оплачувати ціну послуги рівними частинами разом з Цілим Чистим внеском або Половинним чистим внеском у вигляді щомісячних внесків в оплату послуг, розмір кожного з яких складає зазначений в додатку № 1 відсотків від ціни автомобіля.

Графік внесків відповідно до Додатку № 1 до Угоди складається з 100-ти Повних внесків, зокрема щомісячний цілий чистий внесок складає 1% від ціни автомобіля у поточному місяці, що саме є платою за сам автомобіль, щомісячний внесок за оплату послуг складає 0,35% від ціни автомобіля у поточному місяці плюс ПДВ, що є платою за послуги відповідача.

Відповідно до п. 16.1 ст. 16 Додатку № 2 до Угоди, учасник, який ще не отримав автомобіль може розірвати угоду за власним бажанням. Для цього він повинен повідомити АІСЕ Україна про своє рішення у письмовій формі.

У липні 2009 року позивач надіслала на адресу відповідача заяву у якій просила розірвати Угоду. При цьому у своїй заяві ОСОБА_1 вказувала, що вона є пенсіонером, отримує мінімальний розмір пенсії, та не спроможна сплачувати щомісячний платіжний визначений умовами Угоди ( а.с. 11).

Листом від 22.07.2009 року відповідач підтвердив факт розірвання Угоди.(а.с 13).

Пунктом 16.3 ст. 16 «Правил функціонування Автоплану» ( Додаток № 2) передбачено, що поверненню підлягають щомісячні чисті внески, розмір яких розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної в місяці коли такий учасник повідомив АІСЕ про розірвання угоди за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі 2 двох цілих чистих внесків.

За умовами угоди щомісячний цілий чистий внесок становить 1% від ціни автомобіля, зазначеного у Додатку № 1 до Угоди. Станом на дату подання заяви про розірвання угоди поточна ціна автомобіля визначеного у Додатку № 1 до Угоди становила 66300, 00 гривень.

Позивачем до моменту розірвання Угоди було сплачено 26,9258% вартості автомобіля, за вирахуванням відступного, як це передбачено п. 16.3 ст. 16 Додатку № 2 до Угоди, двох цілих чистих внесків, позивачу має бути повернено 24,9258% (26,9258%:-1%*2) від ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомив про розірвання Угоди.

Станом на липень 2009 року, поточна ціна автомобіля ЗАЗ Ланос з двигуном обємом 1, 5 л. становить 66300, 00 гривень, а тому сума, яка підлягала поверненню складає 16525, 81 гривень = (66300, 00 гривень* 24,9258%).

Суд першої інстанції визначаючи суму стягнення, не звернув увагу на Умови укладеної сторонами угоди в частині платежів, які підлягають поверненню при розірвання даної угоди, не встановив, з якої саме ціни автомобіля слід вираховувати цілий чистий внесок, зазначивши ціну автомобіля на момент підписання угоди, а також не врахував відступного в розмірі двох чистих внесків, які слід відраховувати у разі коли угоди розірвано достроково з ініціативи споживача, як це передбачено умовами Угоди.

Таким чином з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 16525, 81 гривень, яка є щомісячними цілими чистими внесками.

Доводи апеляційної скарги про ненастання черги позивача на повернення вказаних коштів та не зазначення причин розірвання угоди є безпідставними, необґрунтованими та бездоказовими.

Як вбачається зі змісту заяви про розірвання Угоди, позивач детально зазначили причини такого розірвання.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про черговість подання учасниками системи Автоплан відповідних заяв та внесення щомісячних внесків, які б могли підтвердити доводи апеляційної скарги про дотримання принципу черговості повернення коштів. Не містять матеріали справи і належних доказів про розміру фонду для повернення коштів , за рахунок якого здійснюється повернення коштів учасникам системи Автоплан після розірвання Угод.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобовязання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід зясувати: чи існує зобовязання між сторонами, чи це зобовязання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобовязання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Між сторонами склались відносини щодо грошових зобовязань, а саме повернення коштів у звязку з розірванням Угоди.

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних за прострочення зобовязань за період з липня 2009 року по березень 2017 року від суми заборгованості 16525,81 гривень, що становитиме 3800,87 гривень. (16525,81х3/100=495.77грн- 3% річних; 495,77 грн. / 12 місяців = 3% за місяць; 7 років, 8 місяців прострочення зобовязання х 496, 77 грн. = 3800,87 грн.).

Враховуючи наведене, оскільки судом першої інстанції не правильно визначено суму чистого внеску, який необхідно повернути позивачу, а також 3% річних за прострочення виконання зобовязань, то колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі")

З врахуванням викладеного, часткове задоволення позовних вимог, з врахування умов Угоди, що укладена сторонами, які є чинними, у повній мірі забезпечить права ОСОБА_1 гарантовані їй Конституцією України, з врахуванням норм права які регулюють дані правовідносини.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 640, 00 гривень, які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АІСЕ Україна» задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 червня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АІСЕ Україна» в користь ОСОБА_1 20326 (двадцять тисяч триста двадцять шість) гривень 68 копійок з яких: 16525, 81 гривень щомісячний цілий чистий внесок та 3800,87 гривень - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АІСЕ Україна» в користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: