УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-8476/10

Провадження № 4-с/638/36/17

22.03.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі: Козодой К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю представника заявника ОСОБА_2

з участю державного виконавця Кунєвої М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії та бездіяльність посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року заявник в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №2-8476/10 ухвалено рішення, згідно якого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволенічастково: стягнутосолідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №ML 705/128/2008 від 25 лютого 2008 року в розмірі 2938757 грн. (два мільйони девятсот тридцять вісім тисяч сімсот пятдесят сім)грн.60коп.; стягнутоз ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №ML 705/063/2007 від 12 грудня 2007 року в розмірі 1372678 (один мільйон триста сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят вісім)грн.50 коп.; стягнутоз ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)грн.00 коп. та суму сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 00 коп.по 910 (девятсот десять) грн. 00 коп.з кожного.; в іншій частині позовних вимогвідмовлено. Заявник направив виконавчий лист для примусового виконання до Фрунзенського ВДВС ГТУЮ у Харківській області. 27.10.2015 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №49143983 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-8746/10 від 20.05.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №ML 705/128/2008 від 25 лютого 2008 року в розмірі 2938757 грн. (два мільйони девятсот тридцять вісім тисяч сімсот пятдесят сім)грн.60коп. згідно п. 6, 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент вчинення процесуальної дії). У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження зазначено, що ідентифікаційний номер боржника складається з 9 цифр, а згідно чинного законодавства повинно бути 10 цифр, а тому відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження. Вважає, що висновок державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження був передчасним. Просить суд скаргу задовольнити.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила суд скаргу задовольнити.

Державний виконавець Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, просила суд відмовити у її задоволенні.

Суд, дослідивши доводи заявника, заперечення державного виконавця, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у Дзержинському відділі Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист №2-8476/10, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 20.05.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML 705/128/2008 від 25 лютого 2008 року в розмірі 2938757 грн. (два мільйони девятсот тридцять вісім тисяч сімсот пятдесят сім) грн. 60 коп.

Постановою головного державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 відмовлено у відкритті виконавчого провадження ВП №49143983 від 27.10.2015 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-8746/10 від 20.05.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML 705/128/2008 від 25 лютого 2008 року в розмірі 2938757 грн. (два мільйони девятсот тридцять вісім тисяч сімсот пятдесят сім)грн.60коп., оскільки у виконавчому документі та у заяві представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено ІНН боржника, який складається з 9 цифр, проте згідно діючого законодавства України ІНН складається з 10 цифр, у звязку з чим відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент вчинення процесуальної дії) передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно частини 2 статті 32 Конституції України, частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 25 червня 2014 року № 6-62цс14 і є обов'язковою для суду у даній справі в силу вимог статті 360-7 ЦПК України, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, оскільки норма пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі й конфіденційну.

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що незазначення у виконавчому листі №2-8476/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 20.05.2015 року ідентифікаційного коду боржника, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа), оскільки державний виконавець Герасімова Л. П. своїм правом отримання конфіденційної інформації, тобто ідентифікаційного номера - не скористалася, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), тим самим допустила у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, в звязку з чим винесена нею постанова є безпідставною, незаконною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії та бездіяльність посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 208-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, ст. 2, 6, 11, 12, 18, 82 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії та бездіяльність посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Визнати дії посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49143983 від 27.10.2015 року - неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49143983 від 27.10.2015 року.

Зобов'язати посадову особу Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 20.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №2-8476/10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: