Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 315/39/17 Головуючий у 1-й інстанції: Романько О.О.
Провадження № 22-ц/778/3114/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Гуляйпільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Гуляйпільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що період з 25 грудня 1999 року по 18 вересня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3.

Від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так як спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18.08.2014 року шлюб між ними було розірвано. Проживають вони окремо, позивач у своїх батьків, а відповідач у своїх батьків.

З позивачем залишився проживати їхній старший син ОСОБА_7, із відповідачем проживає їхній менший син ОСОБА_8.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року у справі № 315/1098/14-ц було стягнуто із нього на користь ОСОБА_3 для утримання їхнього меншого сина ОСОБА_8, 1/6 частину усіх його доходів та 1/10 частину його доходів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_8 3-х років, а із ОСОБА_3 у свою чергу за його зустрічним позовом у цій же справі було стягнуто 1/6 частину усіх її доходів на утримання їхнього старшого сина ОСОБА_7, який проживає з позивачем до досягнення ним повноліття.

Позивач регулярно та у повному обсязі сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 для утримання їхнього меншого сина ОСОБА_8.

Однак відповідач сплачує йому аліменти вкрай нерегулярно, станом на 28 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів складає 9832.63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, виконаним ВДВС Гуляйпільсьбкого МУЮ.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки від суми несплачених аліментів складає 38809.94 грн.

Вважає, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх зобов'язань щодо сплати аліментів на дитину, ставить його у скрутне матеріальне становище, не дбає про матеріальне забезпечення дитини і тому повиння нести матеріальну відповідальність у вигляді стягнення неустойки.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив суд стягнути із відповідача ОСОБА_3 на його користь, з урахуванням уточнень, неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у розмірі 38 809,94 грн. та судові втрати на правову допомогу в розмірі 300 грн..

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 червня 2017 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 неустойку від суми несплачених аліментів в сумі 3247,04 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., а всього 3547,04 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, відповідно до вимог ст. 196 СК України з нього має бути стягнута неустойка (пеня).

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись.

Судом встановлено, що в період з 25 грудня 1999 року по 18 вересня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

З позивачем залишився проживати їхній старший син ОСОБА_7, із відповідачем проживає їхній менший син ОСОБА_8.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року у справі № 315/1098/14-ц було стягнуто із позивача на користь ОСОБА_3 для утримання їхнього меншого сина ОСОБА_8, який проживає із нею 1/6 частину усіх його доходів та 1/10 частину його доходів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_8 3-х років, а із ОСОБА_3 у свою чергу за його зустрічним позовом у цій же справі було стягнуто 1/6 частину усіх її доходів на утримання їхнього старшого сина ОСОБА_7, який проживає з позивачем до досягнення ним повноліття.

На виконання зазначеного судового рішення Гуляйпільським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист від 22.10.2014 року, а відділом державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного судового рішення.

Як вбачається із розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів від 10.03.2017 року, який наданим відділом державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізьбкої області, в період з серпня 2014 по січень 2017 року з нарахованих 14624.62 грн. аліментів на утримання сина ОСОБА_7 відповідачем сплачено 4792.00 грн. ( а.с. 46).

Відповідачем допущено прострочення аліментів, сума заборгованості становить 9832.62 грн.

Судом також встановлено наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за період звересня 2014 року по лютий 2017 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За змістом ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, якою Верховний Суд України відступив від правової позиції, викладеної раніше у постанові № 6-81цс13. Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для судів України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим, оскільки підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості мав розраховуватися не із даних про середню заробітну плату одного штатного працівника по Гуляйаільському районі, а з реального доходу непрацюючої кормлячої матері , та про те, що на утриманні відповідача перебувають батьки пенсійного віку, які мають поганий стан здоровя, не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідач розрахунок заборгованості не оспорювала, не подала до суду будь-яких документів, які б такий розрахунок та, відповідно, визначення заборгованості спростували.

Згідно ч. 3 ст.195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки відповідач не працювала і не працює на момент визначення заборгованості державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості заявника по сплаті аліментів, відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, з урахуванням статистичних даних про розмір середньої заробітної плати працівника по Гуляйпільському району Запорізької області.

ОСОБА_3 з позовом про зміну розміру аліментів, про повне або часткове звільнення її від сплати заборгованості з передбачених ст.ст.192, 197 СК України підстав не зверталася.

Належних та допустимих доказів про те, що на утриманні відповідача перебувають її батьки пенсійного віку остання суду не надала, водночас, з матеріали справи вбачається, що останні перебувають на обліку в Пенсійному фонді України та отримують пенсію ( а.с. 73).

Крім того, керуючись ст. ст. 84, 88 ЦПК України, Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", суд обґрунтовано стягнув із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн., а також на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: