УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції № 1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 28 січня 2006 року вона та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2013 року розірвано.

11 травня 2007 року між ОСОБА_5 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав у кредит 27 380 доларів США, за які в серпні 2008 року придбав автомобіль Mitsubishi, марки Pajero ЗНГ, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-НОМЕР_1.

19 серпня 2008 року відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції № 1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області проведено реєстрацію придбаного транспортного засобу на ім'я відповідача.

Після фактичного припинення шлюбних відносин автомобіль перебував у володінні та користуванні ОСОБА_5

9 лютого 2013 року він без її згоди відчужив спірний автомобіль ОСОБА_6, який у свою чергу 25 лютого 2015 року продав його ОСОБА_7

Враховуючи викладені обставини, просила з урахуванням уточнень визнати транспортний засіб Mitsubishi, марки Pajero ЗНГ, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя; визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 9 лютого 2013 року недійсним; витребувати від ОСОБА_7 автомобіль; стягнути із ОСОБА_5 на її користь вартість 1/2 частки транспортного засобу, залишивши автомобіль у власності останнього.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано транспортний засіб Mitsubishi, марки Pajero ЗНГ, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вартість Ѕ частки зазначеного автомобіля, що складає 195 845 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов у частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсації половини його вартості, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 57, 60, 65, 69, 70-72 СК України, врахувавши роз'яснення п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що спірний транспортний засіб був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, а тому є їхньою спільною сумісною власністю в рівних частках.

Колегія погоджується з такими висновками.

Посилання ОСОБА_5 на те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, тому що кредит на його придбання він погасив за власні кошти, в той час як позивачка не працювала, а займалася вихованням їхнього малолітнього сина, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що суди неправильно визначили вартість автомобіля, то із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року було призначено судову авто-товарознавчу експертизу (т. 2 а.с. 190-193), за результатами проведення якої ринкова вартість автомобіля Mitsubishi, марки Pajero ЗНГ, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-НОМЕР_1, складає 391 690 грн.

Отже, суди правильно стягнули з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 Ѕ частину вартості спірного майна у розмірі 195 845 грн.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, рішення судів про часткове задоволення позову є законними та обґрунтованими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько О.В. Закропивний