АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8568/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/672/К/17 Биканов І.Р.
Категорія 59 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

при секретарі: Гладиш К.І.,

за участі: відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4та її представника ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

14 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_6, про усунення перешкод користування власністю, який неодноразово уточнювався.

Ухвалою суду від 02.11.2015 р. залучено до участі у справі в зв'язку зі смертю ОСОБА_8 правонаступника - ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 та у відповідності з Державним актом на право власності на землю має у власності земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0537 га.

На відстані 40 см від межі між її земельною ділянкою по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою відповідача по АДРЕСА_2, на її земельній ділянці збудовано сарай, на який є свідоцтво про право власності від 11.09.2012 р.

У будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 - донька, та ОСОБА_6 - внук, померлої ОСОБА_8, яка за життя не узгодивши з нею встановила на межі бетонний паркан і самочинно заварила металом прохід за її сарай, зруйнувала відмостку біля стіни сараю, в результаті чого вода заливає сарай, руйнується стіна сараю, пройти до нього і відремонтувати його вона не може, тобто порушено межі між їх земельними ділянками на 40 см, що перешкоджає її праву на користування земельної ділянки. Ремонтувати її сарай із земельної ділянки відповідача остання не дозволяє, також не дозволяє встановити паркан. З метою мирного врегулювання спірних відносин з відповідачем вона зверталася до Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, однак на засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів відповідач не з'явилася, мирним шляхом врегулювати спірні відносини відмовилася.

У відповідності з планом її земельної ділянки і технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж в натурі (на місцевості) присвоєння кадастрового номеру та підготовки для внесення відомостей до АС ДЗК земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 на території Криворізької міської ради по АДРЕСА_1 виконаної TOB НВП «Укргеопроект», планом земельної ділянки садибного житлового будинку, межі земельної ділянки між її земельною ділянкою і земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_2 належного ОСОБА_8, встановлені в натурі і відстань між стінкою її сараю, що вказано на плані її земельної ділянки і межею з земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_2 належить відповідачу, становить 40 см, якою їй відповідач не дає користуватися для ремонту стінки сараю, загородивши вказаний прохід металевими листами.

Межа між домоволодіннями НОМЕР_2 та АДРЕСА_2, враховуючи технічну документацію домоволодінь - повинна проходити по прямой лінії. Паркан, встановлений між домоволодіннями НОМЕР_2 та АДРЕСА_2, не відповідає межі у відповідності з технічною документацією, а саме: прохід до задньої стіни сараю «Д» - перекрито, що не дає можливості її обслуговувати. Фактичне користування земельною ділянкою, відведеною під будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2, до акту від 01.06.2010 р., практично відповідає.

У зв'язку із вище наведеним позивач просила задовольнити її позовні вимоги та зобов'язати ОСОБА_2, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та господарською будовою, розташованою між земельними ділянками домоволодінь за адресою: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, шляхом прибрання шиферу, який перекриває прохід до задньої стіни сараю «Д»; за стіною сараю «Д» встановити паркан з металевої сітки; паркан за сараєм «Д» встановити по прямій лінії, яка буде продовженням вже встановленого бетонного паркану.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язати ОСОБА_2, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та господарською будовою, розташованою між земельними ділянками домоволодінь за адресою: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, шляхом прибрання шиферу, який перекриває прохід до задньої стіни сараю «Д»; за стіною сараю «Д» встановити паркан з металевої сітки; паркан за сараєм «Д» встановити по прямій лінії, яка буде продовженням вже встановленого бетонного паркану.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 236,50 грн., витрати за проведення експертизи в розмірі 750 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 4100 грн., а всього - 5086,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та постановлено із порушенням норм процесуального права, зокрема судом не надано оцінки тому, що акт погодження меж не містить підпису її матері - ОСОБА_8 та не містить її паспортних даних.

Крім того судом першої інстанції не враховано, що у висновку будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2014 року зазначено, що сарай побудовано з порушенням інженерно-технічних норм, паркан стоїть не на межі, а на земельній ділянці, що належить відповідачам і відхилення від акту на землю від 01 червня 2010 року складають 0,2 м, якщо паркан поставити по межі, то штучно зроблений прохід зникне.

Також під час розгляду справи судом не встановлено жодних перешкод у користуванні власністю з боку відповідачів, тобто позивачем не доведено факту порушення права у користуванні власністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано, відповідно до норм матеріального та процесуального закону, задовольнив позовні вимоги позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 26.09.2012 р. та свідоцтва про право власності від 11.09.2012 р., будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 - а.с.17,18, з державного акту на право приватної власності на землю від 08.06.1999 р. вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради у Центрально-Міському районі, надана земельна ділянка площею 0,537 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства - а.с.19, т.1.

Відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2013 р. ОСОБА_8 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0519 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 - а.с.47, також ОСОБА_8 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.12.2013 р. - а.с.61-62, т.1.

Витягом з протоколу № 8 засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів від 13.08.2013 р., позивачу рекомендовано, для врегулювання та подальшого вирішення питання встановлення твердих меж земельної ділянки на місцевості, необхідно звернутися до землевпорядної організації, для встановлення межових знаків, вразі не досягнення згоди шляхом переговорів - вирішувати вказане питання в судовому порядку - а.с.20, т.1.

Після смерті ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується листом приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Чорної О.С. від 18.05.2016 р. № 379/02-14 - а.с.36, т.2.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснює перешкоди позивачеві у користуванні земельною ділянкою, яка на законних підставах перебуває в останньої в володінні та користуванні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки засобами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Частина 2 статті 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з п.п.6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №87 від 13.07.2012 р. - межа між домоволодінням АДРЕСА_2 повинна проходити по прямій лінії. Паркан, встановлений між домоволодінням АДРЕСА_2 не відповідає межі у відповідальності з технічною документацією, а саме - прохід до задньої стіни сараю «Д» - перекрито, що не дає можливості її обслуговувати. При користуванні земельною ділянкою відведеною під будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2, існують незначні відхилення. Експерт рекомендує для усунення спірної ситуації прибрати шифер, який перекриває прохід до задньої стіни сараю «Д», за стіною сараю «Д» встановити паркан з металевої сітки, так як згідно технічної документації відстань між сараєм «Д» та межею не велика і при влаштуванні бетонної огорожі - обслуговування стіни сараю буде також неможливо, паркан за сараєм «Д» необхідно встановити по прямій лінії, яка буде продовженням вже встановленого бетонного паркану - а.с.152-161, т.1.

В судовому засіданні в суді першої інстанції була допитана експерт ОСОБА_10, яка пояснила, що заміри земельних ділянок та експертиза проводилася за участю позивача та відповідача, складений в квітні 2014 року висновок вона повністю підтримує.

З огляду на вище наведене судом першої інстанції правомірно ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що акт погодження меж не містить підпису її матері - ОСОБА_8 та не містить її паспортних даних не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи №87 від 13.07.2012 року встановлено, що існують незначні відхилення межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 які не відповідають межі у відповідності з технічною документацією.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що у висновку будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2014 року зазначено, що сарай побудовано з порушенням інженерно-технічних норм, паркан стоїть не на межі, а на земельній ділянці, що належить відповідачам і відхилення від акту на землю від 01 червня 2010 року складають 0,2 м, якщо паркан поставити по межі, то штучно зроблений прохід зникне також не можуть бути підставою для скасування рішення суд, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та незгодою з висновком судової будівельно-технічної експертизи №87 від 13.07.2012 року, в той час як відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом не встановлено жодних перешкод у користуванні власністю з боку відповідачів, тобто позивачем не доведено факту порушення права у користуванні власністю є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції з'ясовано, що встановлення на межі бетонного паркану і заварення металом проходу за сарай, зруйнувано відмостку біля стіни сараю, в результаті чого вода заливає сарай, руйнується стіна сараю.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи №87 від 13.07.2012 р. встановлено, що прохід до задньої стіни сараю «Д» - перекрито, що не дає можливості її обслуговувати.

Таким чином, доводи, приведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вище наведеного та наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, оскільки вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: