Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2206/16-ц

номер провадження 2/695/132/17

21 березня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

при секретарі Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_1 сільської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, що заподіяна внаслідок правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 сільська рада в особі сільського голови ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, що заподіяна внаслідок правопорушення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 сільська рада обґрунтовує тим, що Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області у період із 26.06.2014р. по 07.08.2014р. було проведено ревізію сільського бюджету та фінансово-економічної діяльності ОСОБА_1 сільської ради за період діяльності останньої з 01.01.2009р. по 30.06.2014р.

Ревізією виявлено, що в порушення вимог п.5,20,29 Порядку №9228 в період з 01.01.2011р. по 30.06.2014р. сільською радою проводилась оплата електроенергії по Будинку побуту, приміщення якого передано в оренду фізичним особам підприємцям, без подальшого їх відшкодування. Оскільки приміщення Будинку побуту сільською радою для здійснення своєї діяльності не використовується то за період з 01.01.2011р. по 30.06.2014р. проведено покриття витрат сторонніх фізичних осіб за електроенергію на загальну суму 8790грн 38 коп., з яких : за 2011 рік - 2125,20грн, за 2015 рік - 2335,39 грн., за 2013 рік - 2892,55 грн, за січень-червень 2014 року - 1437,24 грн. Порушення щодо покриття витрат сторонніх осіб допущено з вини колишнього сільського голови ОСОБА_3 (на суму 2125,20грн) та колишнього сільського голови ОСОБА_2 (на суму 6665,18грн).. Відповідне порушення привело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 8790,38 грн нанесених сільській раді, яке не відшкодовано.

Золотоніська об'єднана державна фінансова інспекція Державної фінансової інспекції в Черкаській області звернулася з вимогою до ОСОБА_1 сільської ради №03-50/1611 від 01.09.2014р. щодо усунення порушень фінансової дисципліни а саме в порядку та розмірах визначених ст.ст.130-136 КзпП відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного правопорушення.

Відповідно до постанови від 21.04.2015р. Черкаським окружним адміністративним судом зобов'язано ОСОБА_1 сільську раду виконати п.10 вимог Золотоніської об'єднаної державної фінансової інспекції від 01.09.2014 №03-50/1611 шляхом відшкодування в порядку та розмірах визначених ст.ст. 130-136 КзпП за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного правопорушення. Оскільки збитки до цього часу не відшкодовані, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сільської ради кошти в розмірі 6 665,18грн. та з ОСОБА_3 кошти в розмірі 2 125,20грн. для відшкодування в порядку визначеному ст.ст.130-136 КзпП шкоди, що заподіяна ними внаслідок наведеного правопорушення.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 сільської ради не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, де позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім цього, направила до суду письмове заперечення та заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до яких позов не визнала, оскільки відповідальність за ведення фінансово-господарської діяльності сільської ради покладено на головного бухгалтера. Контроль за своєчасною та правильною оплатою за використання переданих в оренду фізичним особам-підприємцям приміщень Будинку побуту, розрахунок суми коштів, що підлягають сплаті орендарями за комунальні послуги, у тому числі здійснення їм нарахувань суми відшкодувань за спожиту електроенергію, належали до повноважень головного бухгалтера та бухгалтера сільської ради, спеціально закріпленого за обслуговуванням Будинку побуту, які працювали в охоплений ревізією період. Відповідальність цих осіб за здійснення розрахунків з орендарями та допущення порушень щодо яких заявлено позов підтверджується також і доданою позивачем до позовної заяви копією акта Золотоніської обєднаної державної фінансової інспекції від 14.08.2014 № 03-22/116 про проведення ревізії сільського бюджету та фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 сільської ради за період з 01.01.2009 по 30.06.2014 (сторінка 56), де вказано: «Порушення щодо покриття витрат сторонніх осіб допущено з вини колишнього сільського голови ОСОБА_3 (на суму 2125, 20 грн.), сільського голови ОСОБА_2 (на суму 6665,18 грн.) та колишнього головного бухгалтера ОСОБА_5, яким приймалися рахунки до оплати та підписувалися платіжні документи на оплату електроенергії без подальшого їх відшкодування....». «Крім того, порушення допущено спеціалістом сільської ради ОСОБА_6, якою здійснювався облік розрахунків із орендарями...». Договір про повну матеріальну відповідальність з нею не укладався.

Відповідно до частини третьої статті 233 Кодексу законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Оскільки Золотоніською обєднаною державною фінансовою інспекцією вимогадо ОСОБА_1 сільської ради щодо усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни була направлена 01.09.2014 за № 03-50/1611, яка була одержана за вх. № 220 від 03.09.2014, тобто, минуло понад 2 роки з дня виявлення позивачем указаних вище порушень.

З огляду на вказане та відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України просить суд застосувати позовну давність та у звязку з цим у задоволенні позову ОСОБА_1 сільської ради відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив застосувати строк давності притягнення до відповідальності, згідно КЗпП України та у звязку з цим у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити внаслідок спливу строку позовної давності, про застосування якої просять відповідачі, як на підставу для відмови в позові. При цьому суд виходить із наступного.

Положеннями статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю.

Статтею 24 цього Закону передбачено право сільських, селищних рад зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України.

Відповідно до частини третьої статті 233 Кодексу законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Із акта ревізії від 14.08.2014 № 03-22/116вбачається, що допущені порушення під час проведення розрахунків за спожиті орендарями комунальні послуги, зокрема проведення сільською радою оплати електроенергії по Будинку побуту без подальшого нарахування їх відшкодування фізичними особами-підприємцями, було виявлено Золотоніською обєднаною державною фінансовою інспекцією під час проведення протягом червня-серпня 2014 року ревізії сільського бюджету та фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 сільської ради.

Із вимоги Золотоніської об'єднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Черкаській області №03-50/1611 від 01.09.2014р. щодо усунення порушень фінансової дисципліни, а саме в порядку та розмірах, визначених ст.ст.130-136 КзпП відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду, що заподіяна внаслідок наведеного правопорушення вбачається, що вимога ОСОБА_1 сільською радою отримана за вх. № 220 від 03.09.2014р.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові.

На думку суду, перебіг строку позовної давності відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, почався із моменту обізнаності особи, якій належить порушене право, а саме з моменту отримання ОСОБА_1 сільською радою вимоги Золотоніської об'єднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Черкаській області №03-50/1611 від 01.09.2014р. щодо усунення порушень фінансової дисципліни. Таким чином, ОСОБА_1 сільській раді, як особі, органу, якому належить порушене право, було достовірно відомо про порушення цього права із 03.09.2014р. Позивач ОСОБА_1 сільська рада звернулася до суду із позовом 21.07.2016 року до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, що заподіяна внаслідок правопорушення та просить стягнути суми шкоди на користь ОСОБА_1 сільської ради, тобто по спливу строку позовної давності, який, відповідно до КЗпП України встановлено тривалістю у один рік, про застосування якого звернулися із заявою відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Заяви від позивача про поновлення строку позовної давності, як пропущеного із поважних причин від ОСОБА_1 сільської ради не надійшло.

За цих обставин суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 сільської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, внаслідок спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами.

Керуючись ст.ст. 261, 267 ЦК України, ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 сільської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, що заподіяна внаслідок правопорушення відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. Ю. Степченко