Номер провадження: 22-ц/785/5330/17
Номер справи місцевого суду: 508/111/17
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

при секретарі - Ярахмедові Є,О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

06.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про визнання виконавчого листа щодо стягнення з неї на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі-Банк) 158 435,79 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 12.05.2010 року з неї на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором 158 435,79 гривень.

На вимогу Банка суд видав виконавчий лист, який у 2010 році був пре д'явлений до виконання до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВДВС).

27.07.2010 року виконавчий лист, на письмову вимогу Банка, відповідно до ст. 37 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто Банку.

17.01.2017 року ВДВС прийнято постанову про опис та арешт майна на підставі виконавчого листа від 26.05.2010 року.

Посилаючись на те, що рішення суду від 12.05.2010 року виконано понад 6,5 років тому, ОСОБА_2 просила задовольнити її заяву.

Заявник ОСОБА_2, зацікавлені особи: представники Банка і ВДВС не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 27.04.2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 27.04.2017 року скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на незаконність ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, наявність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 і її представник у засіданні колегії суддів скаргу підтримали.

Зацікавлені особи: представники Банка і ВДВС не з'явились у засідання колегії суддів, сповіщались про розгляд справи 09.11.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень апеляційного суду від 08.08.2017 року та від11.08.2017 року.

Ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін ні підставі ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України.

За змістом ст. 312 ч. 1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо ухвалу постановлено із дотриманням вимог закону.

ОСОБА_2 просила визнати виконавчий лист про стягнення з неї на користь Банка 158 435,79 гривень таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що виконавчий лист повернуто Банку у 2010 році на його заяву, рішення суду виконано понад 6,5 років тому і заборгованість перед Банком погашена (а.с.1,2).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази виконання ОСОБА_2 рішення суду від 12.05.2010 року про стягнення з неї на користь Банка 158 435,79 гривень (а.с.41-43).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ст. 369 ч.ч.2,4 ЦПК України).

Виконавче провадження підлягало закінченню у випадках, зокрема, повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача ( ст. 37 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на липень 2010 року).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 12.05.2010 року з неї на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором 158 435,79 гривень.

На вимогу Банка суд видав виконавчий лист, який у 2010 році був пре д'явлений до виконання до Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВДВС).

У липні 2010 року виконавчий лист, на письмову вимогу Банка, постановою ВДВС від 27.07.2010 року, відповідно до ст. 37 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто Банку (а.с.3).

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 24.07.2015 року задоволено заяву Банка про видачу дубліката виконавчого листа від 26.05.2010 року і поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с.37).

17.01.2017 року ВДВС прийнято постанову про опис та арешт майна на підставі виконавчого листа від 26.05.2010 року (а.с.4-6).

ОСОБА_2, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, всупереч ст.ст. 57-60 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів того, що вона добровільно виконала рішення суду від 12.05.2010 року і сплатила Банку заборгованість у розмірі 158 435,79 гривень.

У засіданні колегії суддів Вівсюк Н.П. пояснила, що вона не може надати квитанції про погашення нею боргу у розмірі 158 435,79 гривень.

Зважаючи на те, що 27.07.2010 року, на письмову вимогу Банка, виконавчий лист повернуто Банку без виконання, у липні 2015 року, на підставі ухвали суду, Банку поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 погасила Банку заборгованість у розмірі 158 435,79 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав, передбачених ст. 369 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про те, що повернення виконавчого листа за заявою стягувача у подальшому позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання, і, відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України, є іншою причиною визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що вбачається з правової позиції ВССУ від 05.04.2012 року, - не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, лише висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 355 ЦПК України, є обов'язковим і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV є закінчення виконавчого провадження.

Чиннним цивільно-процесуальним законодавством чітко не визначено поняття «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятись внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Оскільки процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є наведені вище підстави, у липні 2015 року Банку поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з видачею дубліката виконавчого листа, суду, всупереч ст.ст. 57-60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів погашення боргу у розмірі 158 435,79 гривень станом на час розгляду справи у суді, відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав ст. 369 ЦПК України.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін з підстав, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року -

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова