Справа № 347/1232/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого - судді: Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., за участю представників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Рожнівська сільська рада про визнання заповіту недійсним,

Зустрічним позовом: ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Рожнівська сільська рада про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1, позов підтримали повністю, суду пояснили та в позовній заяві зазначили, що батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали спільно у зареєстрованому шлюбі з 1952 по 1966 роки, і позивач є єдиним сином, який народився у них під час шлюбу. У 1973 році батьки розлучилися, однак, ще з 1966 року батько позивача почав проживати зі своєю спів жителькою ОСОБА_7. За час їх спільного проживання спільних дітей у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було. Батько ОСОБА_5 аліменти на його утримання не сплачував та жодним іншим чином їм з мамою не допомагав. Мама самотужки ростила позивача та вела домашнє господарство. А як єдиний син ОСОБА_5, позивач вважає, що має право претендувати на частину його майна. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер, однак згідно заповіту, посвідченого Рожнівською сільською радою 11.01.2016 року, все належне йому майно успадкував відповідач ОСОБА_4 Однак, позивач вважає, що даний заповіт було складено та посвідчено із порушенням закону, оскільки спадкодавець на час складання заповіту через важку хворобу перебував у безпорадному стані, чим скористалися ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який є племінником останньої. Зокрема, позивач пояснив, що у січні 2016 року у батька стався інсульт, а коли він разом зі своїми доньками і онуками його відвідували, то батько лежав на своєму ліжку без руху, дивлячись у стелю, і у нього склалось враження, що батько його не впізнає і взагалі нічого не усвідомлює. А тому вважає, що даний заповіт не відповідає внутрішній волі померлого та складений із порушення його права на вільне волевиявлення. Просять позов задоволити в повному об'ємі та визнати заповіт недійсним, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позов не визнали, зустрічний позов підтримали повністю, суду пояснили та в зустрічній позовній заяві зазначили, що померлий ОСОБА_5 виявив бажання скласти заповіт на користь ОСОБА_4 самостійно. Однак, через те, що спадкодавець перебував у хворобливому стані, даний заповіт було складено у нього вдома та у відповідності до всіх вимог закону. Зокрема, свідки, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10які були присутні при складанні заповіту, переконались, що ОСОБА_5, складаючи заповіт на користь ОСОБА_4, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними і бажав скласти заповіт саме на його користь, оскільки саме він піклувався за спадкодавцем. Щодо позивача, то спадкодавець його взагалі не згадував, а говорив, що сина у нього немає. Зазначений заповіт у зв'язку з хворобою заповідача та за його проханням, у його присутності йому було прочитано вголос та підписано на його прохання ОСОБА_8 в присутності двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Крім того, позивач ОСОБА_3 ухилявся у наданні допомоги своєму батькові ОСОБА_5, не відвідував його вдома, в медичному закладі під час лікування, що можуть підтвердити односельчани. Тобто, вважають, що позивач самоусунувся від прийняття спадщини, оскільки ухилявся від обов'язку щодо утримання спадкодавця. Просять в позові ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 про усунення від права спадкування задоволити.

Представник третьої особи, Рожнівської сільської ради, Захарук О.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, суду пояснила, що 11.01.2016 року в сільську раду прийшов відповідач і сказав, що ОСОБА_5 хоче скласти заповіт. Вона ще уточнила чи можна прийти після обіду, бо в сільській раді було багато людей, так як то був понеділок - прийомний день. На що він їй відповів, що можна і пізніше. Після обіду вона пішла до ОСОБА_5 додому складати заповіт. Спадкодавець ОСОБА_5 лежав на ліжку, ще захотів сісти, але трохи посидів і знову приляг. Підписати заповіт сказав, що не зможе, бо у нього трясуться руки, і вона послала родичів по свідків, а сама залишилась наодинці із ОСОБА_5 у кімнаті. При розмові із заповідачем, вона запиталася, на кого той бажає скласти заповіт, на що останній відповів, що на ОСОБА_4. Вона ще раз перепиталася за його сина ОСОБА_3, але у заповідача лише потекли сльози і він відповів, що у нього є син ОСОБА_4. Заповідач все розумів і це все ще раз переказав уже при свідках, будь-якого тиску на нього не було, тобто це дійсно була його воля. Потім за його проханням ОСОБА_8 в присутності двох свідків зачитала вголос заповіт та підписала.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкуванняслід відмовити з наступних підстав.

В силу вимог ст.ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що передбачено ст. 1233 ЦК України. А статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Як було встановлено судом, батько позивача ОСОБА_3, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно 17.05.2017 року (а.с.9), після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Даним правом і скористався спадкодавець, оскільки як вбачається з копії заповіту складеного 11.01.2016 року та посвідченого секретарем Рожнівської сільської ради (а.с.19), померлий ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто особі не пов'язаній з ним сімейними узами, з чим не погодився його рідний син, позивач по справі, ОСОБА_3

Судом встановлено, що така воля спадкодавця щодо вибору спадкоємця пов'язана із тим, що останні роки ОСОБА_4 багато допомагав ОСОБА_5, пораючись по господарству та доглядаючи як його, так і його майно, що ствердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, який являється братом спадкоємця і особисто допомагав брату поратись у господарстві померлого, а саме: ремонтували огорожу, косили траву, рубали дрова, тощо.

Загальні вимоги до форми заповіту передбачено ст. 1247, зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Що і було зроблено, оскільки заповіт посвідчувала уповноважена на те особа Рожнівської сільської ради, а саме, секретар сільської ради Захарук О.Ю., повноваження якої стверджуються копією рішення Рожнівської сільської ради від 10.11.2015 року (а.с.18).

В судовому засіданні було доведено, що при складанні оскаржуваного заповіту спадкодавець ОСОБА_5 володів повною цивільною дієздатністю, а його волевиявлення було вільним, що підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які в судовому засіданні пояснили, що волевиявлення у ОСОБА_5 було вільним і він цілком розумів значення своїх дій, він з ними розмовляв, і навіть були моменти, що він жартував. При складанні заповіту, ОСОБА_5 сидів у своєму ліжку. Свідок ОСОБА_9 не дала в суду чітких пояснень, оскільки погано пам'ятала події того дня, але підтвердила, що представнику сільської ради ніхто не вказував що писати в заповіті, тобто якогось тиску зі сторони присутніх на неї не було.

Що ж до тверджень позивача ОСОБА_3 і його представника про те, що померлий в зв'язку із своєю хворобою в останні тижні перед смертю не розумів значення своїх дій, то дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки те, що спадкодавець не перебував у критичному хворобливому стані підтвердила і його сімейний лікар ОСОБА_15, яка була у нього напередодні його смерті і пояснила, що ОСОБА_5 не був лежачим пацієнтом, він ходив і сидів, все розумів і розмовляв.

Твердження ж про те, що померлий йшов з дому у невідомому напрямку кажучи, що йде до сина, були спростовані, оскільки про даний факт серед більше десяти допитаних судом свідків, в своїх свідченнях пригадав тільки свідок ОСОБА_16, пояснивши, що чув, що померлий тікає з дому (точно вказати від кого чув не зміг), і одного разу, зустрівши ОСОБА_5 на вулиці з палицею ще до початку зими, розмовляв із ним. ОСОБА_5 сказав йому, що іде до сина, але свідок ОСОБА_16 завернув його додому, сказавши неправду, що в сина нікого нема вдома, бо вони всі поїхали за кордон на заробітки. При розмові із ним ОСОБА_5 вів себе нормально і нічого дивного у його поведінці чи розмові він не замітив.

Також, судом не береться до уваги довідка, видана сімейним лікарем амбулаторії с. Рожнів від 17.05.2016 року за № 25 (а.с.91), яка спростовується копією довідки від 29.07.2016 року за № 29 (а.с.62), в якій вказано про допущення сімейним лікарем ОСОБА_15, помилки у написанні діагнозу хворого ОСОБА_5 при видачі довідки про його фізичний стан від 17.05.2016 року та поясненнями свідка ОСОБА_15, яка пояснила про допущення нею такої помилки при написанні діагнозу ОСОБА_5 тим, що довідку писала по пам'яті, а не з амбулаторної картки хворого, та свідка ОСОБА_17, яка є медсестрою амбулаторії с. Рожнів та пояснила, що картку хворого ОСОБА_15 не давала і коли саме виписувалась та довідка не пам'ятає.

Згідно ч.1,2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги ОСОБА_3, які б давали суду підстави для визнання заповіту померлого ОСОБА_5 складеного і посвідченого 11.01.2016 року, недійсним, а тому, позов ОСОБА_3, не підлягає до задоволення.

ОСОБА_4, вважаючи, що позивач ОСОБА_3, який звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, ніколи не визнавав свого батька, не дбав про нього та не допомагав його утримувати, звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення його від права на спадкування.

Підстави усунення від права на спадкування передбачено ст. 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_4, мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_3, як єдиний син померлого ОСОБА_5 від попереднього шлюбу, не визнавав свого батька, не дбав про нього та не допомагав його утримувати, тобто ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, в зв'язку із чим є всі підстави для усунення його від права на спадкування.

Однак, дані твердження в процесі розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Тобто, в судовому засіданні повинно бути чітко доведено те, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, в судовому засіданні було чітко встановлено, що померлий ОСОБА_5 до дня своєї смерті, незважаючи на свій вік і хворобливий стан, не перебував у безпорадному стані, як фізичному, так і психологічному. Зокрема, до своєї хвороби, він вільно спілкувався з родичами і сусідами, коли цього бажав, проживав у хороших умовах проживання, що в судовому засіданні ствердили свідок ОСОБА_18, яка пояснила, що дружина померлого ОСОБА_7 до нього добре відносилася і особисто чула як остання просила його йти їсти, а він ще не хотів, а також свідок ОСОБА_19, яка являється його онукою, пояснивши, що дід у лікарні не лежав і будь-яких коштів на своє утримання не потребував.

Крім того, свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_16 суду пояснили, що померлий ОСОБА_5 із сином був у нормальних відносинах і ставився до нього як до сина, незважаючи на те, що як ствердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_22, ОСОБА_14, які являються близькими родичами відповідача-позивача ОСОБА_4, син спадкодавця останнім часом взагалі не відвідував батька. Свідок ОСОБА_16 в своїх поясненнях ствердив також те, що ОСОБА_5 спілкувався з внуками та правнуками, а після весілля правнуки принесли ОСОБА_5 різних весільних страв.

Виходячи з вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, враховуючи вищезазначені вимоги ст. 60 ЦПК України та виходячи з принципу змагальності незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову чи ні, загальне правило розподілу доказових обов'язків залишається незміненим і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої і підставність позову повинен довести саме позивач.

Таким чином, вимоги по зустрічному позову ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Що ж до розподілу судових витрат, про стягнення яких з іншої сторони зазначено в обидвох позовах, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, в цій частині позовних вимог також слід відмовити.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 202-203, 215, 225, 233, 235, 1220, 1223, 1224, 1233, 1234, 1251, 1257, 1259, 1268, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Рожнівська сільська рада про визнання заповіту недійсним - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Рожнівська сільська рада про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.