Справа №265/4481/16-ц
Провадження №2/265/85/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І. Г., за участю секретаря Тулянкіної М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю на момент його смерті, визнання спадкоємцем четвертої черги, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_4, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сімєю на момент його смерті та визнання права на спадкування, в обґрунтування позову зазначила, що 04 травня 2016 року померла її свекрів ОСОБА_5, з якою вона проживала з 2002 року, як стала проживати разом з її сином ОСОБА_6, який помер 30 грудня 2015 року в місті Маріуполі по бульвару Морський (бульвар Комсомольський)АДРЕСА_1. На день смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається із квартири 77, розташованої за адресою: місто Маріуполь, бульвар Морський (бульвар Комсомольський), будинок 40/1, яка належала померлої на праві власності згідно договору дарування від 30.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.12.2003 року. Вона є спадкоємцем за законом, в звязку з тим, що постійно мешкала разом зі спадкодавцем на момент його смерті фактично прийняла спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 (бульвару Комсомольському) у м. Маріуполі.

У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак вважає що своєчасно прийняла спадщину, так як за життя її чоловіка та її свекрові і до її смерті вони мешкали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона сплачувала комунальні платежі за квартиру, займалася її благоустроєм, робила поточні ремонти, покупала речі домашнього обіходу, піклувалася про свекрів коли та захворіла, так як в силу похилого віку (83 роки) вона не мала можливості обходитися самостійно, та згодом вона її догледіла та поховала (усі витрати по похованню були зроблені виключно нею).

У зв'язку з чим просить суд встановити факт того, що вона постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_5 однією сімєю в квартирі АДРЕСА_3 (бульвар Комсомольський) у місті Маріуполі не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2002 року по 04 травня 2016 року, по день смерті спадкодавця; визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засіданні не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю за участю її представника, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що позивач у своєї позовної заяви мала на увазі про визнання її спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 Просила позовні вимоги задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2002 року по 04 травня 2016 року, та визнати її спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, до судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про поважність причин суд не повідомив.

Суд, допитавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Макарова) ОСОБА_8 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 008813, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 19 квітня 2005 рок, про що свідчить актовий запис № 106, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_6, дружини ОСОБА_6 (а.с.6).

30 грудня 2015 року ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видано 30 грудня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2215 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_5, померла 04 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 949715, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції у Донецькій області від 04 травня 2016 року, актовий запис № 749 (а.с.10).

На час її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_4 (Комсомольський) у м. Маріуполі, яка належить спадкодавцю на підставі договору дарування від 30.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі № 1568 (13-16).

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з вимогами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч.1,2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права нас спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 28.11.2016 року № 370/01-16 вбачається, що спадкова справа після померлої 04.05.2016 року ОСОБА_5 не відкривалась та інші спадкоємці, окрім спадкоємця ОСОБА_1 із заявами про відкриття спадщини, не зверталися (а.с.47).

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать, що спадкоємці померлої ОСОБА_5 окрім ОСОБА_1 до нотаріальних органів не зверталися.

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімєю із спадкодавцем ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_5 (Комсомольський) в місті Маріуполі не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2002 року по 04 травня 2016 року, тобто по день смерті спадкодавця.

Встановлення цього факту необхідно їй для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, у відповідності до вимог статті 1264 ЦК України, згідно із якою в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмови від неї.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як роз'яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування » при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, остання постійно мешкаючи зі спадкодавцем на момент її смерті не менше пяти років на час відкриття спадщини та вважаючи, що фактично прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 13.07.2016 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви для прийняття спадщини, оскільки не підтвердила родинний зв'язок із померлою ОСОБА_5 та не має можливості довести що проживала із спадкодавцем однією сімєю не менш пяти років до часу відкриття спадщини (а.с.19).

З акту опитування сусідів від 18.07.2016 року за № 240, виданого головою КСН «Центральний» вбачається, що ОСОБА_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Комсомольський) АДРЕСА_6 у період з 2002 року по даний час зі своїм чоловіком ОСОБА_6 (померлим 30.12.2015 року) та свекровою ОСОБА_5 (померлою 04 травня 2016 року), яку доглядала до моменту смерті (а.с.18; 38).

Факт проживання позивачки разом з померлою ОСОБА_9 на час її смерті підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які у судовому засіданні зазначали, що позивачка ОСОБА_1 спочатку разом із чоловіком ОСОБА_6 з 2002 року стала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Комсомольський) у м. Маріуполі однією сімєю зі своєю свекровою ОСОБА_5, а після смерті чоловіка залишилася проживати у даній квартирі разом зі свекровою та доглядала і поховала її. Дані свідки пояснювали, що в останній період ОСОБА_5 у силу свого віку потребувала постійного стороннього догляду і даний догляд надавала саме позивачка. Інших родичів у ОСОБА_5, окрім позивачки, не має.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема те, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сімєю з 2002 року по день смерті ОСОБА_5 04 травня 2016 року за адресою бульвар Морський (Комсомольський) АДРЕСА_6, тобто не менше пяти років на час відкриття спадщини. За таких обставинах, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту її мешкання однією сім'єю з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та визнання її спадкоємицею 4-ї черги за законом після померлої 04.05.2016 року ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2016 року однією сімєю в квартирі АДРЕСА_5 (Комсомольський) в місті Маріуполі не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2002 року по 04 травня 2016 року, тобто по день смерті спадкодавця.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 04 травня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Мельник