Номер провадження: 22-ц/785/1664/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року,

встановила:

У червні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у жовтні місяці позовом, в якому остаточно просила стягнути з ОСОБА_5 борг у розмірі 25 475,09 грн. та судовий збір.

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що 21.01.2016 р. вона позичила ОСОБА_5 кошти у розмірі 10 100,00 грн., 500 доларів США та 200 Євро, для здійснення підприємницької діяльності. Кошти у сумі 10 100,00 грн. відповідачка зобовязалась повернути у строк до 21.02.2016 р., а інші кошти у строк до 01.06.2016 р., що підтверджується власноручно написаною відповідачкою розпискою.

Кошти у передбачений строк відповідачкою не були повернуті, проценти за їх користування не сплатила. Її звернення до відповідачки з вимогою повернути борг до позитивного результату не привели.

За офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2016 р. 100 доларів США - 2 514,16 грн., а 100 Євро 2 804,29 грн. загальний розмір боргу становить 25 475,09 грн. = 10 100,00 грн. + 12 570,80 грн. + 2 804,29 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх за вказаних у позові підстав.

Відповідач у судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала письмові заперечення на позов, в яких вважала не обхідним відмовити в задоволенні позову, оскільки розписка не містить положень про отримання грошей.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 11.10.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики у розмірі 25 475,09 грн. та судовий збір у сумі 551,20 грн..

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилався на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що розписка підтверджує факт передачі ОСОБА_4 та отримання ОСОБА_5. грошей, які остання у встановлений строк не повернула (а. с. 60 62).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 530, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що 21.01.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, за яким остання отримала кошти в розмірі 10 100,00 грн. зі строком повернення до 21.02.2016 р., 500 доларів США та 200 Євро зі строком повернення до 01.06.2016 р.. На підтвердження укладення договору позики та його умов була складена розписка, яка підписана ОСОБА_5 (а. с. 5). Оригінал розписки оглянуто апеляційним судом та належним чином завірений.

У передбачені строки ОСОБА_5 гроші ОСОБА_4 не повернула.

Між сторонами виникли правовідносини з договору позики.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За правилами, передбаченими ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо це не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 порушила умови договору позики щодо повернення суми позики, у встановлений договором строк її не повернула, вірним є висновок суду першої інстанції про стягнення з неї на користь позивачки суми боргу за договором позики.

Доводи апелянта про те, що розписка не містить даних про отримання грошей колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 24.02.2016 р. у справі № 6-50цс16 вказав, що за своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ст. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

ОСОБА_5 не довела належними та допустимими доказами наявність між сторонами інших правовідносин ніж позика, безгрошовість позики.

Наявність боргової розписки у позикодавця свідчить про невиконання позичальником зобовязання з повернення позики.

Доводи апелянта про те, що не знайшло свого підтвердження надання грошей для здійснення підприємницької діяльності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не має правового значення мета отримання грошей у позику.

Таким чином, апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Апеляційна скарга ОСОБА_5 є необґрунтованою, її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. Г. Журавльов

ОСОБА_2