АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 662/2067/16-ц Головуючий в І інстанції: Тимченко О.В.
Провадження №22-ц/791/683/2017 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченко С.В.

судді: Вейтас І.В.,

Колісниченко А.Г.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначав, що між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідач надав позивачу розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 15000 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, на письмову вимогу позивача про повернення коштів ніяк не відреагував, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 405405, 00 грн., 3% річних за період з 01.12.2016 року по 16.12.2016 року в розмірі 533, 12 грн., та по 33, 32 грн. щоденно по день розгляду справи судомта просив стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 405405, 00 грн., 3% річних за період з 01.12.2016 року по 16.12.2016 року в розмірі 533, 12 грн. та 1 466, 08 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам закону та в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних з простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У судовому засіданні, під час розгляду справи в порядку апеляційного провадження, представник відповідача ОСОБА_4 підтвердила обставини укладання між сторонами договору позики, а саме отримання її довірителем грошових коштів в сумі 15000 доларів США від ОСОБА_3 і що цей факт підтверджений розпискою. Вважає, що у зв'язку з не встановленням за умовами договору дати повернення коштів, строк позовної давності слід відраховувати від дати, зазначеної в розписці про отримання коштів, а саме 14.12.2013 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки від 14 грудня 2013 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 в борг 15000 доларів США (а.с.2). Факт отримання коштів саме за умовами укладеного договору позики сторонами не заперечувався. Письмова вимога позивача про повернення коштів, яка була отримана відповідачем 23.11.2016 року (а.с.3,4), була залишена без задоволення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у відповідності до ст.ст.1046, 1047 ЦК України, суд правомірно встановив факт боргового зобов'язання та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення боргу за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки згідно до п. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як вбачається із розписки строк повернення боргу в ній не зазначений, а тому позивач пред'явивши письмову вимогу про повернення боргу в листопаді 2016 року, яку відповідач залишив без виконання, звернувся до суду в межах строку позовної давності.

І ншими доводами апеляційна скарга не обґрунтовувалась.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

А.Г. Колісниченко