233 № 233/6497/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Вареніченко В.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, а також за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_4А, померлого 16.03.2016 р, посилаючись на те, що їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в звязку з відсутністю належного правовстановлючого документа на обєкт нерухомості.

В судове засідання позивач не зявилась, просила розглядати справу за участі її представника адвоката ОСОБА_1 Представник позивача позовні вимоги збільшив та просив визнати також право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири, яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло та набута нею в порядку приватизації, посилаючись на те, що в свідоцтві про право власності на житло відсутня інформація щодо розпорядження органу приватизації.

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву до відповідача по справі, яку згодом уточнив, та просив визнати за ним право власності на 1/3 частину спірної квартири, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло та набута ним в порядку приватизації, посилаючись на те, що в свідоцтві про право власності на житло відсутня інформація щодо розпорядження органу приватизації.

Представник відповідача - Костянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи ПАТ «Костянтинівський завод «Втормет» в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Зясувавши позицію позивача та його представника, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, та представника відповідача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази, надані на їх підтвердження у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 листопада 1993 року відділом по приватизації при заводі «Вторчормет», квартира №35, що розташована за адресою: Донецька область м. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 211, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5. В свідоцтві відсутній запис щодо номеру та дати розпорядження органу приватизації, на підставі якого видано це свідоцтво, а також підпис керівника органу приватизації та печатка. Однак, зазначено, що квартира зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації та записана в реєстраційну книгу за № 106 рп 249, що підтверджується відповідним записом, вчиненим Костянтинівським міським Бюро технічної інвентаризації та завіреним підписом керівника та печаткою. 11 листопада 1993 року складено технічний паспорт на квартиру, де власниками квартири зазначені ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Відповідно до довідки ПАТ «Костянтинівський завод «Втормет» від 26 липня 2016 року № 102, надати довідку про приватизацію квартири завод не має можливості у звязку із відсутністю архіву по приватизації відомчого житла «Вторчормет» (1993-1997р.р.).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» від 21 лютого 2017 року № 129, житловий будинок № 211 по вул. Островського знаходиться на балансі комунального підприємства «Служба єдиного замовника». Будинок був переданий в комунальну власність міста Відкритим акціонерним товариством «Втормет» згідно з рішенням виконкому № ХХ 3/7-12 від 11.11.1998 р.

ОСОБА_5 помер 16 березня 2016 року у віці 42 років в м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 938887, актовий запис № 359, складений 16 березня 2016 року відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 1/3 частини вищевказаної квартири. На час смерті разом з померлим проживала його мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_7. Зазначена обставина підтверджується довідкою про склад сімї від 04 серпня 2016 року № 1512, виданою КП «Служба єдиного замовника», відповідно до якої зазначені особи на час смерті ОСОБА_5 були зареєстровані з ним за однією адресою: АДРЕСА_2.

Батьками ОСОБА_5, який народився 27 серпня 1973 року в м. Костянтинівка Донецької області, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-НО № 255617, актовий запис № 948 від 03 вересня 1973 року у Костянтинівському будинку щастя Донецької області та рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 19 серпня 2016 року, та яким визнано, що ОСОБА_5, який помер 16 березня 2016 року у м. Костянтинівка Донецької області, був рідним сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Красний Степ Пристенського району Курської області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась у с. Нікольський, Шумячського району Смоленської області.

ОСОБА_2 на день смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою про склад сімї від 04 серпня 2016 року № 1511, виданою КП «Служба єдиного замовника».

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46681853 від 07 лютого 2017 року у реєстрі відсутня спадкова справа, відкрита після смерті 16 березня 2016 року ОСОБА_4

При зверненні до Костянтинівської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу ОСОБА_3 було відмовлено, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 17 серпня 2016 року. Відмова обґрунтована тим, що у позивача відсутні розпорядження про приватизацію у свідоцтві про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_3.

Відсутність можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку викликана тим, що відповідно до п.п. 4.18. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22 лютого 2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно із ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Таким чином, суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 отримали у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_4 в порядку приватизації, але через відсутність записів про відповідне розпорядження органу приватизації їх право власності не визнається, отримати належний правовстановлюючий документ наразі не є можливим. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо поділу спільної сумісної власності в рівних частках по 1/3.

Крім того, ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину після смерті свого сина шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, тобто правомірно набула право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5, з моменту відкриття спадщини, але позбавлена можливості оформити це право власності у позасудовому порядку в зв'язку з відсутністю належно оформленого правовстановлюючого документу на квартиру, яка входить до складу спадщини.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_3 та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_2 позбавлені можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права, ними доведено обґрунтованість їх позовних вимог, вибрано належний спосіб захисту, а тому їх вимоги про визнання за ними права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_2 до Костянтинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_6, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 листопада 1993 року відділом з приватизації при заводі «Вторчормет» та зареєстровану Костянтинівським міським Бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі під №106рп249.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_6, належну померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 листопада 1993 року відділом з приватизації при заводі «Вторчормет» та зареєстровану Костянтинівським міським Бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі під №106рп249, як за спадкоємцем за законом після смерті її сина ОСОБА_6, померлого 16 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_6, належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 листопада 1993 року відділом з приватизації при заводі «Вторчормет» та зареєстровану Костянтинівським міським Бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі під №106рп249.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені 13 березня 2017 року.

Суддя