Провадження № 4-с/161/11/17
У Х В А Л А

15 березня 2017 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа заступник начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1, на бездіяльність заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Волинської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 мотивує свою скаргу тим, що відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року про вжиття заходів щодо забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння було накладено арешт на автомобіль марки «ШЕВРОЛЕТ АВЕО», який належить на праві власності ОСОБА_6, згідно договору купівлі - продажу № 2335 від 22 липня 2008 року. Із постанови старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження від 03 листопада 2016 року вбачається , що накладено арешт на вищеназваний автомобіль згідно постанови про арешт майна боржника № 52802063 від 02 листопада 2016 року та внесено відомості в ДРОРМ (№ витягу 50665741).10 листопада 2016 року вона звернулася із заявою до виконавчої служби міста ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження відповідно до заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року про витребування у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіля марки « ШЕВРОЛЕТ АВЕО», 2008 року випуску,та передачі його представнику власника - ОСОБА_2 . До заяви було додано копію заочного рішення від 17 жовтня 2016 року та два виконавчі листи № 3311 та № 3312, які були видані 09 листопада 2016 року Луцьким міськрайонним судом. ОСОБА_2 після того, як її адвокат 01 грудня 2016 року звернувся до заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ОСОБА_8, в провадженні якого знаходились виконавчі листи , їй було направлено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14 листопада 2016 року ,з виправленням на 01 грудня 2016 року, яке вона одержала 03 грудня 2016 року. Як зазначено в повідомленні, в процесі проведеної перевірки встановлено: стягувачем не надано документів , які підтверджують сплату авансового внеску відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження». Зазначає, що ні в ч. 1, ні в ч. 2 ст. 26 Закону « Про виконавче провадження» нічого не вказано про авансовий внесок.

Крім того, заступник начальника відділу ОСОБА_8 обґрунтовує свою відмову у прийнятті до виконання виконавчого документу тим, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання , перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби , що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території , на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Наказом ОСОБА_1 управління юстиції Волинської області від 20 червня 2014 року № 161/7 « Про проведення територіального поділу у місті Луцьку по здійсненню виконавчого провадження Першим та Другим відділами державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції затверджено відповідний перелік вулиць, на які поширюються повноваження відповідного відділу. А тому, адреса вул. Грекова, 11/1 у м. Луцьку на якій проживає боржник, відноситься до територіальності Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області. З повідомленням ОСОБА_8 вона не погоджується ,оскільки в ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про інформаційне забезпечення виконавчого провадження, а не про повернення виконавчого документу в разі несплати авансового внеску чи предявлення виконавчого документу не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 10 листопада 2016 року ОСОБА_8 одержав її заяву разом із заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року та двома виконавчими листами від 09 листопада 2016 року, а повідомлення, замість постанови, датував лише 01 грудня 2016 року, яке вона одержала 03 грудня 2016 року, тобто , лише через 20 днів прийняв рішення, не провівши жодних виконавчих дій, замість встановлених трьох днів. Порушуючи вимоги Закону, ОСОБА_8 не виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, а повернув виконавчі документ без прийняття до виконання. Крім того, в канцелярії державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 їй не відмовили у прийнятті заяви та виконавчих документів, та їй не відомо, які вулиці відносяться до Першого, а які до Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1. Разом з тим, старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ОСОБА_9 наклав арешт на цей же автомобіль марки «ШЕВРОЛЕТ АВЕО», 2008 року випуску , і боржник проживає за цією ж адресою : вулиця Грекова , 11/1 у місті Луцьку. Отже, державний виконавець міг ініціювати проведення перевірки виконання виконавчого провадження Другому відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1, за яким закріплена вулиця Грекова, 11/1 або ж переадресувати цьому відділу виконавчі документи. Державний виконавець, повертаючи їй виконавчі документи вказує, що підставою повернення документів є також те, що стягувачем не надано документів , які підтверджують сплату авансового внеску. Однак, в ст. 42 Закону України « Про виконавче провадження» вказано «з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини , якщо інше не передбачено цим Законом», тобто, може , а не в обовязковому порядку повинен сплачувати авансову суму. Вартість автомобіля у 2008 році становила 65700 гривень (новий автомобіль). ОСОБА_4 користується автомобілем з травня 2012 року до даного часу, тому, на її думку, вона не повинна платити два відсотки в обовязковому порядку без вказівки на які організаційні витрати та проведення виконавчих дій, як вказує державний виконавець Мондровський М.М.

Вважає, що державний виконавець грубо порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», вищевказані обставини свідчать про бездіяльність державного виконавця.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд визнати бездіяльність заступника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ОСОБА_8 незаконною про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобовязати державну виконавчу службу міста ОСОБА_1 прийняти до виконання та порушити виконавче провадження по примусовому виконанню заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року, відповідно до її заяви від 10 листопада 2016 року, згідно виконавчих листів № 3311 та № 3312 від 09 листопада 2016 року про витребування у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіля марки «ШЕВРОЛЕТ АВЕО», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 65700 грн. та передати представнику власника - ОСОБА_2, і направити на її адресу копію постанови про відкриття виконавчого провадження; зобовязати державну виконавчу службу міста ОСОБА_1 надсилати на її адресу копії документів по вчинених виконавчих діях.

Заявник в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подавши суду письмове заперечення, згідно з яким просив відмовити в задоволенні вимог скарги, та проводити судове засідання без представника Першого державної виконавчої служби міста ОСОБА_1.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу .

Як передбачає ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, спосіб та порядок виконання рішення встановлюється виконавчим документом та Законом України Про виконавче провадження.

Судом встановлено, що при розгляді заяви про прийняття виконавчого листа №161/83 29/16-ц, виданого 09.11.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про витребування у ОСОБА_4 автомобіля марки «ШЕВРОЛЕТ АВЕО», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, номер кузова КLІSF69УЕ8W009661, колір червоний, вартістю 65700,00 грн. та передання представнику власника - ОСОБА_2 до виконання від 10.11.2016р. поданої ОСОБА_2, заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_8, на підставі п.8 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 52866736), у звязку з несплатою стягувачем авансового внеску та з врахуванням п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Як встановлено судом, під час розгляду заяви про прийняття виконавчого листа № 161/8329/16-ц, виданого 09.11.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про витребування у ОСОБА_5 автомобіля марки «ШЕВРОЛЕТ АВЕО», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, номер кузова КLІSF69УЕ8W009661, колір червоний, вартістю 65700,00 грн. та передання представнику власника ОСОБА_2 до виконання від 10.11.2016 р. поданої ОСОБА_2, заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_8, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 52866797), через відсутність сплати стягувачем авансового внеску та зпосиланням на п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим - це є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття на виконання.

При цьому, виконавцю слід врахувати вимоги ч.3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено перелік осіб та категорії рішень, по яких авансовий внесок не сплачується (у такому разі стягувач повинен додати до заяви про відкриття виконавчого провадження копії документів, які звільняють його від сплати авансового внеску).

Вичерпний перелік осіб, органів та категорій, які звільняються від сплати авансового внеску визначено ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що стягувачем ОСОБА_2 не надано до матеріалів квитанції про сплату авансового внеску або підтверджуючих документів про обставини, що звільняють її від сплати авансового внеску.

Згідно статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Як вбачається з відмітки на виконавчому документі, боржники проживають по вул. Грекова, що відповідно до Наказу ОСОБА_1 управління юстиції у Волинській області від 20.06.2014 № 161/7 «Про проведення територіального поділу у місті Луцьку по здійсненню виконавчого провадження Першим та Другим відділами державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції» поширюється до компетенції Другого відділу ДВС міста ОСОБА_1 (Додаток № 2 до наказу; наказ в оновленій редакції №42/7 від 21.02.2017)

Як вбачається зі скарги ОСОБА_2, остання посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність (№ 606-14). Відтак скаржником не враховано положення Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 №1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016р., а тому й доводи скарги є необгрунованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заступник начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Волинської області діяв в межах наданих йому законом повноважень, відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, а тому підстав для визнання його дій неправомірними та зобовязання останнього вчинити певні дії у суду не має.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги на бездіяльність заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Волинської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта