Провадження №22-ц/784/1833/17
Суддя першої інстанції - Батченко О.В.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Темнікової В.І., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання: Шагай О.С.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради за участю третьої особи - Першої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивачка зазначала, що її мати - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Вона як єдиний спадкоємець прийняла спадщину, вчинивши певні дії, а саме вступила в управління спадковим майном та звернулась із заявою про прийняття спадщини в державну нотаріальну контору. Однак, в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування їй було відмовлено, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, що залишилася після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після її смерті.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 серпня 2006 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, яка є онукою померлої ОСОБА_5 та яка не брала участі у справі, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, просила рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка належала їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11 вересня 1992 року за р.№3-4320, зареєстрованого в КП ММБТІ 29 січня 1998 року (а.с. 8-10).

З наданої копії спадкової справи, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за №897/97 щодо майна ОСОБА_5, яка складається з одного аркушу вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті померлої звернулася донька - ОСОБА_7 та в якій вказала, що інші спадкоємці відсутні (а.с.20).

9 квітня 2002 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 (а.с.15-16).

За положеннями ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що донька померлої ОСОБА_5 прийняла спадщину за фактом, інші спадкоємці спадщину не прийняли, а встановлений строк для прийняття спадщини закінчився.

Між тим, з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можна.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК України (в редакції 1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

ОСОБА_9 є сином померлої ОСОБА_5 та який на день смерті останньої проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.46,48, 51).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер (а.с. 47).

З наданої копії спадкової справи, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за №49/98 щодо майна ОСОБА_9 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини в інтересах його малолітньої доньки - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука ОСОБА_5.), звернулась мати - ОСОБА_11 (а.с.89-105).

Крім того, в заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 державним нотаріусом зазначено, що майно належить ОСОБА_5 - матері померлого згідно спадкової справи №897/97 (а.с. 92 зв.).

Також з наданої на вимогу Апеляційного суду Миколаївської області копії спадкової справи, заведеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за №897/97 щодо майна ОСОБА_5 вбачається, що нотаріусом зроблено відмітку про наявність спадкоємиці - дочки ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, фактично прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав, а тому право на цю спадщину має його донька - ОСОБА_2 (а.с.107-132).

Отже наведене свідчить проте, що право на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування в рівних частках мають позивачка донька ОСОБА_4 та онука - ОСОБА_2 по ? частини.

За таких обставин, ОСОБА_10, яка не була залучена до участі у справі, має право на спадкування за законом на ? частини спадкової квартири АДРЕСА_4 після смерті її бабусі - ОСОБА_5

Суд першої інстанції під час ухвалення рішення не мав можливості врахувати вказані обставини, оскільки про це стало відомо після звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом від 21 червня 2017 року (а.с.37).

З урахуванням вище встановленого позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню шляхом визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким позов задовольнити частково та визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В роз'ясненнях, що міститься в п. 1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року з наступними змінами, яка була дійсною на момент ухвалення судом рішення «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні справ про спадкування суди повинні вживати заходів до всебічного і повного з'ясування обставин справи, суворо керуватись цивільним законодавством, що регулює перехід майна померлого громадянина до спадкоємців, забезпечуючи ефективний захист права приватної власності громадян, законних інтересів організацій і держави.

Судам слід мати на увазі, що відповідно до глави 7 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщини вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Встановивши, що питання про право на спадщину може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину, суддя або суд відповідно на підставі п.1 ст.136, п.1 ст. 227 ЦПК України відмовляє у прийнятті заяви або закриває провадження у справі, роз'яснивши позивачеві це право.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за даними БТІ станом на 28 грудня 2012 року право власності на спірну квартиру 4 лютого 2010 року зареєстровано за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 3 лютого 2010 року, а відтак на теперішній час можливість оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі втрачена (а.с. 134).

Керуючись ст. ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 серпня 2006 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова