Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В., Григоренка М.П.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

21.07.2016р. ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

В обгрунтування позову покликається на те, що 4.02.2016 року о 17 год. 20 хв. на 56 км + 2,5 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "Ford Transit 350", державний номер НОМЕР_1 порушив п.п.2.3-Б, 12.1 ПДР, внаслідок чого він отримав механічні пошкодження.

ПАТ "Державний ощадний банк України", як власнику транспортного засобу відповідачем спричинені збитки у розмірі 30 164грн. На підставі типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року з додатковим договором №13 від 22.08.2014 року укладеним з ОСОБА_1, останній несе повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду.

З наведених підстав ПАТ "Державний ощадний банк України" просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 30164 грн. та понесені судові витрати у сумі 1378 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою відмовлено за безпідставністю.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" покликається на його незаконність та необгрунтованість в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що ДТП за участю відповідача сталося не з вини останнього не відповідає фактичним обставинам справи.

Також, жодним належним та допустимим доказом (висновком експертизи тощо) не підтверджується, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було спущене колесо.

Водночас, постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "Ford Transit 350", не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, чим порушив пп. 2.3-Б, 12.1 ПДР, а тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, після початку розгляду справи по суті, всупереч запереченням представників АТ "Ощадбанк", під час судового засідання 15.03.2017 року судом було задоволено клопотання представника відповідача та з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 131 ЦПК України, долучено до матеріалів справи подані ним документи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ "Державний ощадний банк України", суд першої інстанції виходив з того, що оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 4 лютого 2016 року було спущене колесо та вина ОСОБА_1 у її вчиненні відсутня, то на відповідача не може бути покладено відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП.

Проте такі висновки суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем. Відповідно до наказу №271/к від 19.08.2014 року відповідач переведений на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів на перевезення валютних цінностей (місце дислокації ОСОБА_2) відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" з повним робочим днем та повною матеріальною відповідальністю з 27.08.2014 року (а.с.25).

4 лютого 2016 року о 17 год. 20 хв. на 56 км + 2,50 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів відбулося ДТП за участю водія ОСОБА_1, який керував автомобілем марки "Ford Transit 350", державний номер НОМЕР_1.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль марки "Ford Transit 350", державний номер НОМЕР_1, який належить ПАТ "Державний ощадний банк України".

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20 травня 2016 року постанову Дубровицького районного суду від 15 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасовано, а справу згідно ст.38 КУпАП закрито провадженням у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с.47-48).

У вказаній постанові апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "Ford Transit 350", не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, чим порушив пп. 2.3-Б, 12.1 ПДР, а тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, оскільки постановою суду, яка набрала законної сили, у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 було порушено Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження належного позивачу, автомобіля НОМЕР_2, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність його вини у вчиненні ДТП.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі ст.38 КУпАП в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення не звільняє останнього від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Висновок суду про те, що причиною ДТП, яка сталася 4 лютого 2016 року було спущене колесо грунтується на припущеннях та не підтверджений матеріалами справи, оскільки виявлення на автомобілі після ДТП спущеного колеса, яке було пошкоджене, не свідчить про те, що пошкодження колеса передувало дорожньо-транспортній пригоді та було її причиною, а не наслідком.

Крім того, згідно п.2.4 Посадової інструкції інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів на перевезення валютних цінностей відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (місце дислокації ОСОБА_2) ОСОБА_1, з якою останнього було ознайомлено під підпис, інкасатор-водій автотранспортних засобів при виконанні обов'язків водія зобов'язаний перевіряти на закріпленому за ним автомобілі, зокрема: технічний стан, рівень пального, стан шин, освітлення, гальма (а.с. 18).

Згідно Звіту про оцінку автомобіля від 16.03.2016 року, складеного ППФ "Овекс" матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Ford Transit 350", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, разом з ПДВ становить 81511,85 грн.

Відповідно до Акту наданих послуг №162 від 11.05.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_3 та ПАТ "Державний ощадний банк України", вартість послуг по ремонту автомобіля Форд Транзит д.н. НОМЕР_1 становить 29564 грн. (а.с.42).

Вказані кошти були перераховані позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_3, що підтверджується копією меморіального ордеру №114738188 від 11.05.2016 року (а.с. 44).

Згідно акту №108-Т-16 прийому-передачі робіт з незалежної оцінки від 15.03.2016 року та копії меморіального ордеру №11635484 від 9.03.2016 року ПАТ "Державний ощадний банк України" було перераховано на рахунок ППФ "Овекс" кошти в розмірі 600 грн. за виконання звіту про оцінку КТЗ "Ford Transit 350", державний номер НОМЕР_1.

Наказом №139/к від 29.04.2016 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням з 29.04.2016р.

Частинами 1 та 2 ст.130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку

Відповідно до п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Проте стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва затверджено постановою Державного комітету ОСОБА_3 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_4 Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

У вказаному переліку посад з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність посада інкасатора-водія відсутня, а наявна лише посада інкасатора.

Разом з тим, із посадової інструкції відповідача вбачається, що інкасатором-водієм можуть виконуватись обов'язки інкасатора, старшого бригади інкасаторів, водія та чергового.

Таким чином, ОСОБА_1 за своєю посадою та характером виконуваної ним роботи відносився до категорії працівників, з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

23 липня 2012 року ОСОБА_1 був підписаний типовий договір про колективну (бригади) матеріальну відповідальність, згідно п.1.1 якого призначені для перевезення цінностей працівники підрозділу у складі бригади інкасації згідно записів у журналі реєстрації видачі і приймання документів та спорядження беруть на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за всі передані їм валютні цінності і зобов'язується вживати заходів для запобіганню шкоди цінностям, що перевозяться. (а.с.14)

У п.2.2.5 вказаного типового договору зазначено, що керівник та працівники підрозділу зобов'язуються відшкодувати заподіяну шкоду АТ "Ощадбанк" у разі незабезпечення збереження ввірених їм валютних цінностей відповідно до вимог чинного законодавства України.

22 серпня 2014 року на підставі наказу №271/К від 19.08.2014 року та у відповідності до п.5.1 договору про колективну (бригади) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року, були внесені зміни до складу працівників підрозділу, що підтверджується додатковим договором №13 до договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 23.07.2012 року (а.с.16).

27 серпня 2014 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" з ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого відповідач виконує роботу безпосередньо пов'язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перерахуванням, прийманням, видачею і перевезенням цінностей та бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей та їх рух (а.с.17).

Згідно п.3 вказаного договору у разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру заподіяної підприємству, установі, організації шкоди і його відшкодування проводиться відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4 договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

Відповідно до Путівника по професії інкасатора банку, розробленого відповідно до п. 2 Глави 4 постанови правління Національного банку України від 14 лютого 2007 року № 45 «Про затвердження Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні» (далі - Путівник), основними функціональними обов'язками водія-інкасатора-охоронця є, зокрема: забезпечення схоронності цінностей, що перевозяться бригадами інкасаторів (збереження і цілісність мішків, банкомат них касет і інкасаторських сумок, наявність пломб на них і відповідність їх зразкам пломб замовника); проведення комплексу заходів з обслуговування банкоматів і терміналів самообслуговування, ПОС терміналів,торговельних точок клієнтів банку; виконання операцій з приймання-передачі цінностей згідно з вимогами Інструкції Національного банку України від 14 лютого 2007 року № 45; проведення комплексу заходів з охорони та супроводу перевезених цінностей.

Також у Путівнику передбачено, що співробітник несе повну матеріальну відповідальність у разі втрати цінностей, у разі порушення цілісності тари або невідповідності пломби зразкам виконується перерахунок цінностей, у разі виявлення недостачі несе відповідальність за суму недостачі в даній сумці (мішку, касеті).

З аналізу умов укладеного між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність вбачається, що ними передбачено повну індивідуальну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 за збереження матеріальних цінностей, що передаються йому позивачем для перевезення, а не за збереження автомобіля, на якому він як інкасатор-водій, здійснює перевезення матеріальних цінностей.

Таким чином, на підставі вказаного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність на відповідача не може бути покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану пошкодженням автомобіля НОМЕР_2.

Будь-яких доказів існування інших підстав, передбачених ст.134 КЗпП України для покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду у повному розмірі позивачем не надано.

Разом з тим, оскільки позивачу завдано шкоду ОСОБА_1 при виконанні ним трудових обов'язків колегія суддів вважає, що відповідач повинен нести обмежену матеріальну відповідальність відповідно до ст. 132 КЗпП України у межах середнього місячного заробітку.

Для обчислення межі матеріальної відповідальності працівника перед підприємством середня заробітна плата обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 з подальшими змінами та доповненнями.

Для розрахунку береться заробітна плата, яка нараховується працівникові за два місяці, які передували тому місяцю, в якому заподіяння прямої дійсної шкоди виявлено або тому місяцю, в якому справу про покриття працівником прямої дійсної шкоди, заподіяної підприємством, вирішено судом, тобто в якому було винесено рішення суду ( п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками від 29 грудня 1992 року з подальшими змінами та доповненнями).

Якщо до моменту вирішення справи працівник на підприємстві вже не працює, середній заробіток слід обчислювати виходячи із заробітної плати працівника за останні два календарних місяці, які передували звільненню.

Оскільки відповідач заподіяв шкоду позивачу під час виконання ним своїх обовязків, суд покладає відповідальність на відповідача в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до ст. 132 КЗпП України.

З довідки №115.21/2-09/300 від 23.08.2017року, наданої апеляційному суду, вбачається, що середній заробіток відповідача за останні два робочі місяці, які передували звільненню (лютий та березень 2016 року) становить 6253,46грн. (6045+6461.93=12506.93:2).

За наведеного, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, в межах його середнього місячного заробітку в розмірі 6 253,46грн.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 599,88грн.(6253.46х100:30164=20,73%; 2893,8грн.х20,73%)

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 318, 325 ЦПК України, ст.ст. 130, 132, 134 КЗпП України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 травня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" збитки, заподіяні дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 6 253 (шість тисяч двісті пятдесят три)грн.46коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 599(пятко девяносто девять)грн.88коп., всього 6 853,34грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_5

ОСОБА_2