Справа №486/1156/16-ц 24.04.2017 24.04.2017 24.04.2017
Провадження №22-ц/784/1028/17
Справа № 486/1156/16-ц
Провадження №22-ц/784/1028/17 Головуючий першої інстанції: Савін О.І.
Категорія: 50 Суддя-доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 березня 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановила:

25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, який обґрунтовувала наступним.

З 1996 року по грудень 2015 року вона з ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на її утриманні.

На даний час дочка навчається на денній формі навчання в Академії муніципального управління (м. Київ), проживає у гуртожитку.

Посилаючись на те, що відповідач, будучи платоспроможним, ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки, яка потребує такої допомоги на час навчання, не надає, уточнюючи позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною 23 років, або припинення нею навчання.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 січня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 посилався, як на те, що позивач є неналежним, так і на необґрунтованість позову.

Третя особа ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2016 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

-2-

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

ОСОБА_6 навчається в Академії муніципального управління в м. Києві на денній формі з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Навчання провадиться за рахунок бюджетних коштів. Вона отримувала стипендію до лютого 2017 року (а.с.5,119).

Відповідач визнав те, що донька потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 працює на ВП «ЮУ АЕС» з 13 лютого 2002 року, займає посаду табельника, отримує прибуток у вигляді заробітної плати (а.с.27).

ОСОБА_4 також є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, працює на ВП «ЮУ АЕС» з 01 червня 1994 року на посаді водія автотранспортних засобів та отримує прибуток у вигляді заробітної плати (а.с.83). Згідно довідки головного бухгалтера підприємства відповідач за договором безвідсоткової цільової позики № 217/13 від 17 лютого 2013 року отримав позику у розмірі 100 000 грн., заборгованість станом на 01 січня 2017 року складає 79 984 грн. (а.с.84).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач є належним та з наявності підстав для покладення на відповідача обов'язку з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і можливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу.

Колегія суддів із такими висновками повною мірою не погоджується, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання;

-3-

потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_6 має право на отримання аліментів у зв'язку з навчанням і до досягнення нею 23 років. Такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної оцінки обставинам справи про те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, посилаючись на те, що вона її утримує.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2008 року батьки з повнолітньою дитиною зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). Сторони визнали, що разом не проживають, їх дочка у звязку з навчанням в Академії муніципального управління проживає окремо в іншому населеному пункті, в гуртожитку, за адресою: м. Київ вул. вул. Попова, 9-а, що відповідно до положень ст. 29 ЦК України є місцем її проживання.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 199 СК України, оскільки позивач зі своєю повнолітньою дочкою не проживає, що визнано сторонами, то у неї відсутнє і право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Самі по собі пояснення ОСОБА_6 щодо отримання аліментів на навчання лише від матері, не є достатньою підставою для задоволення позову ОСОБА_2

За такого, позивач є не належним, а тому немає підстав стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону та дійшов до помилкового висновку про стягнення аліментів з відповідача позивачу.

За таких обставин, рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

-4-

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_7