Справа №333/1182/17
Провадження №2-о/333/109/17
рішення

Іменем України

15 березня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

при секретарі Тарасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу №333/1182/17 за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2 районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області про встановлення факту смерті -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що остання проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.02.2017 року ОСОБА_3 померла від атеросклеротичного кардіосклерозу, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, та про що ОСОБА_1 відділом запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть від 28.02.2017 року № 025771 серії І-ВВ. Однак, заявник не може оформити спадкові права, оскільки отримати свідоцтво про смерть у ОСОБА_2 районний у м. Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області неможливо, бо факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у звязку з чим заявник змушена звернутися до суду.

Заявник до зали судового засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд заяви за її відсутності, просила суд задовольнити її вимоги.

Представник заінтересованої особи до зали судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, надав письмові пояснення, в яких просить суд задовольнити вимоги ОСОБА_1 та розглянути справу за відсутності уповноваженого представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження на імя ОСОБА_4 від 28.05.1967 року №0915976 серії VII-УР, виданого міським РАЦС м. Свердловськ Луганської області, актовий запис № 439, матірю вказаної особи є ОСОБА_3.

02.02.1991 року ОСОБА_4 змінила прізвище на «Іванова» після укладення нею шлюбу з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб №490290 серії ІІ-ЖС, виданого відділом РАЦС Шевченківської районної ради, актовий запис №79.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 22.02.2017 р. №128 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла від атеросклеротичного кардіосклерозу 21.02.2012 року. На підставі вказаного документу ОСОБА_1 відділом запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть від 28.02.2017 року № 025771 серії І-ВВ.

Заявник ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_2 районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 21.02.2017 року у м. Свердловськ Луганської області.

ОСОБА_2 районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 02.03.2017 року №247/17.3/04-37 ОСОБА_1 було відмовлено на підставі того, що при аналізі документів, наданих заявником, було встановлено їх невідповідність ЗУ « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та вимогам, передбачених наказом Міністерства охорони здоровя України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Згідно зі ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_3 України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону). Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Враховуючи те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки заявник ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою подальшої реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України , ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Керуючись ст. ст. 209-218, 234, 256-259, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки України, Луганської області Свердловського району, с. Олександрівка, яка померла 21.02.2017 року.

Рішення допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В. Круглікова