Справа № 541/1603/17
Номер провадження 2/541/857/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 листопада 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

26.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна дитина син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який після досягнення повноліття продовжив навчання в Національному технічному університеті Київського політехнічного інституту імені ОСОБА_4. Навчається на контрактній основі. Форма навчання денна. Термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Вона по мірі можливості надає допомогу на період навчання сина, оплачує його навчання, проживання в гуртожитку, дає кошти на проїзд, придбання продуктів харчування, канцелярських виробів та інше, а відповідач ухиляється від матеріального забезпечення сина. Допомога яку вона надає є недостатньою. В звязку з навчанням, син потребує матеріальної допомоги, зважаючи на що просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 842 грн. щомісячно на весь час навчання.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Пояснив, що він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію по інвалідності в сумі 2153,54 грн. щомісячно. Не працює, на даний час, потребує постійного медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але в розмірі 25% від наявних у нього доходів. Звертає увагу суду на ту обставину, що він навчається, та сам оплачує навчання.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності. В заяві наполягає на задоволенні позову його матері.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 40).

Син сторін ОСОБА_3 після закінчення школи продовжив навчання в Національному технічному університеті України «Київському політехнічному інституті імені ОСОБА_4». Термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Навчається за контрактом (а.с.3-20).

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є інвалідом 2 групи, стан здоровя незадовільний, потребує постійного медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Живе за рахунок пенсії, навчається (а.с.91-95).

Разом з тим, обов'язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини зважаючи на її заробіток.

Відтак, можливо зробити висновок, що син сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній, зважаючи на його пенсію може надавати таку матеріальну допомогу.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

В той же час, суд не погоджується з позицією позивачки про те, що розмір аліментів на повнолітнього сина не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ст. 182 СК України, оскільки закон встановлює таким мінімум виключно стосовно неповнолітніх дітей, а син сторін є повнолітнім.

Отже, при визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, ту обставину, що відповідач повинен нести затрати на власне лікування, навчання, також судом враховується розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, ту обставину, що син сторін, як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 650 грн. щомісячно.

Від сплати судових витрат відповідач звільнений як інвалід 2 групи.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст.ст. 199; 200 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 650 грн. (шістсот п'ятдесят гривень) щомісячно, починаючи з 26 липня 2017 року і до 30 червня 2019 року.

Судові витрати по справі прийняти на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6