Справа № 189/712/17
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
03.11.2017 року смт. Покровське Покровський район Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

cекретаря судового засідання Корхової М.Г., ОСОБА_1 ,

позивачки ОСОБА_2 ,

представника позивачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, а саме: просить стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 60% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування та розвиток неповнолітнього сина, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 1000 грн. щомісячно, до видужання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 189/1212/13-ц з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка зазначає, що грошових коштів, що стягуються з відповідача згідно рішення суду, не вистачає для утримання їх спільних дітей, оскільки їх син, ОСОБА_6 , є дитиною-інвалідом з діагнозом «розумова відсталість, порушення мовлення». Значні кошти позивачка змушена витрачати на послуги спеціалістів логопедів.

Відповідно до медичної документації КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня», ОСОБА_6 потребує постійного догляду, занять з розвитку мовлення. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомогти фінансово на розвиток спільної дитини, але він відмовлявся. Перебування на обліку в УПСЗН Покровської РДА, як особи, що здійснює догляд за дитиною-інвалідом виключає можливість працевлаштування, що також негативно відображається на матеріальному забезпеченні дітей. Відповідач є здоровою, дієздатною людиною.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, про що надав письмову заяву, в заяві вказав, що має іншу родину, у тому числі, малолітню дитину, яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_4 мають спільних малолітніх дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в якому зазначається, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_2 (копія свідоцтва, а. с. 6) та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в якому зазначається, що батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_2 (копія свідоцтва, а. с. 7).

13.08.2013р. рішенням Покровського районного суд Дніпропетровської області по справі № 189/1212/13-ц (провадження № 2/189/505/13) було присуджено до стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання його неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 18.07.2013 р. та видано виконавчий лист (а.с. 5).

Згідно довідки про доходи, виданої відповідачу Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом 23.06.2017 року, він є військовослужбовцем, і, починаючи з січня 2016 року, з його заробітної плати стягуються аліменти в розмірі 1/3 від заробітної плати. Щомісячні відрахування у вигляді аліментів складають від 2999,52 грн. до 3501,08 грн. (довідка, а. с. 39).

Також відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради Дніпропетровської області від 29.09.2017 року, відповідач в теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною, ОСОБА_7 , двома її малолітніми дітьми, 2006 р.н. та 2009 р.н., матір`ю дружини та спільним сином відповідача та ОСОБА_7 ОСОБА_8 2014 року народження (довідка, а. с. 41).

При цьому в судовому засіданні також встановлено, що позивачка ніде не працює, доглядає за дитиною-інвалідом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд встановив, що станом на теперішній час відповідач сплачує аліменти на двох спільних з позивачкою дітей в розмірі 1/3 від заробітку, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2014 року народження, має іншу сім`ю, з якою проживає та також її утримує.

В той же час, позивачка взагалі не обґрунтувала свої вимоги щодо збільшення розміру аліментів до ? частки всіх видів заробітку, обмежившись посиланнями на норми діючого законодавства, і не надала суду доказів щодо витрат на утримання дітей, з яких би випливала необхідність збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

В матеріалах справи знаходиться копія медичного висновку лікаря-психіатра, виданого Дніпропетровською обласною клінічною психіатричною лікарнею, згідно з яким рекомендовані зайняття з логопедом (а. с. 8).

У той же час, суду не надано жодних доказів того, що позивачка понесла додаткові витрати на зайняття дитини з логопедом, ліки для дитини тощо.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд приходить до висновку, що позивачка не надала належних і припустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат та їй відмовлено у задоволені позовних вимог, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Чорна