АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5231/17 Справа № 204/449/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4, заінтересована особа Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на дії державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування та постановлення нової ухвали, якою скаргу на дії державного виконавця просить задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Чечелівського відділення державної виконавчої служби м.Дніпра знаходиться виконавче провадження №51319937 від 22.11.2016р. з примусового виконання виконавчого листа №204/2968/15 від 31.05.2016р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судових витрат у сумі 30446грн.72коп.(а.с.16).

18 січня 2017 року державним виконавцем Чечелівського відділення державної виконавчої служби м.Дніпра ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що арешт на майно скаржника накладено на законних підставах (на виконання судового рішення) та в межах суми боргу. Окрім того, заявник не позбавлена можливості добровільного виконання рішення суду, проте, таких дій останньою не вчиняється. Державним виконавцем у межах виконавчого провадження винесено постанову від 18.01.2017 року тобто вчинено дії по забезпеченню реального виконання рішення суду, що передбачено законом.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права та передчасно без повного і всебічного зясування обставин по справі.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 ч. 3 ст.11 зазначеного вище Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частинами 1 та 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частиною 5 ст. 52 вказаного Закону встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Проте, суд першої інстанції, не перевірив належним чином доводи заявника щодо накладення арешту лише на певну частину нерухомості, яка належить на праві власності апелянту.

Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції розглянув питання без витребування матеріалів виконавчого провадження для їх повного дослідження у судовому засіданні, в тому числі для необхідності зясування, чи проводилися державним виконавцем будь-яких дій щодо виявлення коштів на рахунках ОСОБА_4, на які, відповідно до перелічених вище норм Закону, має бути першочергово звернуто стягнення за виконавчим провадженням.

Суд першої інстанції не взяв також до уваги розяснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у п.17 якого зазначено, зокрема, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

При розгляді справи судом першої інстанції безпідставно не вирішено питання про залучення до участі у справі, у якості заінтересованої особи, стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_5.

Необхідно також зауважити про наявність в матеріалах справи копії оскаржуваної постанови державного виконавця від 18 січня 2017 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка частково не підлягає читанню.

Виходячи з викладеного, враховуючи положення п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Судді: