АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/951/17 Номер провадження 22-ц/786/2896/17Головуючий у 1-й інстанції Загнійко А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про витребування доказів та забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 рокуклопотання ОСОБА_2 про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю задоволено частково.

Витребувано від ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» інвентарну справу на будинковолодіння за адресою: вул. Партизанська, 2, смт. Котельва Полтавської області.

Витребувано від Котелевського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області інформацію щодо реєстрації та перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з березня 2008 року по 14.02.2012 року.

Зобовязано ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» та Котелевський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області направити витребувані докази безпосередньо до Котелевського районного суду в пятиденний термін з дня отримання копії ухвали.

У решті клопотання про витребування доказів відмовлено.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю повернуто заявнику.

Розяснено позивачу та її представнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині повернення заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині повернення заяви та вирішити питання по суті заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю.

26.10.2017 року, під час попереднього судового засідання, позивач подала клопотання про витребування доказів та заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.10.2017 рокуклопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено частково, а заяву про забезпечення позову повернуто.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд виходив з тих підстав, що вказана заява не вмотивована, а містить лише перелік позовних вимог та норм процесуального права, що регулюють питання забезпечення позову. В заяві відсутні мотиви та обґрунтуванні необхідності забезпечення позову, що у відповідності до норм ч.8 ст. 153 ЦПК України є підставою для повернення заяви.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України, визначено вимоги яким має відповідати заява про забезпечення позову, а саме, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 вищезазначеної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з аналізу вказаних норм та розяснень ВСУ, заява про забезпечення позову повинна містити вмотивовані обґрунтування підстав та причини забезпечення позову, посилання на необхідність вжиття того чи іншого заходу забезпечення та зазначення в чому саме буде виражатись неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Між тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, текст заяви про забезпечення позову містить лише перелік позовних вимог, цитування статей 151-153 ЦПК України та положень п.п.4, 9 Постанови Пленуму ВСУ, а також безпосередньо прохальну частину про заборону відповідачу вчиняти дії щодо спірного житлового будинку по вул. Партизанській, 2 в смт. Котельва.

При цьому, будь-яких мотивів та причин необхідності забезпечення позову заявником не було вказано.

Враховуючи викладене, місцевий суд правомірно застосував норми ч.8 ст. 153 ЦПК України, якою передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу повертає її заявнику

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали в частині повернення заяви про забезпечення позову.

Оскільки при подачі апеляційної скарги апелянтом не було сплачено судовий збір, останній в розмірі 320 грн. підлягає стягненню на користь держави за результатами апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави не сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 320 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1