АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1823/17 Справа № 205/5159/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 січня 2015 року померла його бабуся ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві приватної власності. Померла мала сина ОСОБА_6, який помер 19 жовтня 2014 року, у зв'язку із чим, позивач, як син померлого, є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5; інших спадкоємців не має. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв'язку із пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв'язку із тим, що позивач є громадянином ОСОБА_7, зареєстрований та постійно проживає за межами України, а в період із 27.10.2015 року по 14.11.2015 року хворів, має інтенсивний графік роботи з постійними відрядженнями, вчасно не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому позивач просив встановити додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі ОСОБА_5, що померла 29.01.2015 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено у зв»язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач є громадянином ОСОБА_8 Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: Краснодарський край, Павловський район, ст-ця Павловська, АДРЕСА_2, що підтверджується копією його паспорта (а.с. 12-22).

Батьками позивача у справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №548548, виданого повторно 29.05.2015 року Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ (а.с. 11).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження, матір»ю ОСОБА_6 вказано ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтв про смерть, батько позивача ОСОБА_6 помер 19 жовтня 2014 року, про що внесено актовий запис 14192 відділом запису актів цивільного стану Мінським міським виконавчим комітетом Республіки Білорусь. (а.с.10).

29 січня 2015 року померла ОСОБА_5 (а.с.59).

Квартира АДРЕСА_1 на підставі купівлі-продажу від 27.09.2006 року, належала ОСОБА_5 (а.с.32), яка являлась бабусею позивача (а.с.9).

Із матеріалів спадкової справи №144/2015, заведеної у Третій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_5, вбачається, що відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 53-72).

До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у шестимісячний строк звернулась ОСОБА_4, племінниця померлої (а.с.54).

01 липня 2016 року ОСОБА_2 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, звернувся до ТДДНК із заявою про прийняття спадщини (а.с.71), але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.72).

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги підстави та зміст позовних вимог; встановивши, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 вчасно звернулась спадкоємець ОСОБА_4, яка є належним відповідачем у даній справі, однак позов до неї не пред»явлено, питання про залучення її до участі у справі у якості співвідповідача під час слухання справи місцевим судом позивачем не ставилось, колегія дійшла висновку, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначену обставину; питання в порядку ст. 33 ЦПК України щодо залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості саме відповідача не вирішувалось.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, виключено можливість суду апеляційної інстанції скасувати рішення у разі не залучення особи до участі у справі і вирішення судом першої інстанції питання про права та обовязки такої особи, з направленням справи на новий розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо не наділено правом скасувати рішення, після чого, залучивши на стадії апеляційного провадження таку особу до участі у справі, вирішити спір відносно її прав, оскільки відповідно до норм процесуального закону така особа має права й обовязки при розгляді справи в суді першої інстанції, які порушуються у разі відсутності участі її в цій інстанції.

Таким чином, висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини є передчасними.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі ч.3 ст.309 ЦПК України змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення необхідно змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді