Справа № 465/2401/14 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/37/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Шеремети Н.О.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся із зазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2006 року між Львівською філією ВАТ «Укргазбанк» (17 вересня 2008 року змінено на ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №1 згідно якого Банк надав Позичальникові кредит на споживчі цілі в сумі 500 000 доларів США на строк з 14 червня 2006 року по 14 червня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов»язань позичальника (ОСОБА_4Б.) за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 30 червня 2006 року укладено договір іпотеки який посвідчений ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівськгого міського нотаріального округу, за реєстровим номером 3051.

Предметом іпотеки за вказаним договором є житловий будинок, що знаходиться у м. Львові по вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164.

Позичальник свої зобов»язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування не виконує в термін обумовлений кредитним договором, кредитні кошти не повернув, процентів за фактичне користування кредитними коштами не сплачує, що призвело до простроченої заборгованості.

Станом на 20 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року становить 624957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень, з яких:

496144,72 дол. США заборгованість за кредитом;

128 813,06 дол. США заборгованість за відсотками;

3 154 995,06 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

734 921,04 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від 12 листопада 2014 року позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» просив:

в рахунок погашення заборгованості станом на 20 жовтня 2014 року за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року, укладеним між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 в сумі 624 957,78 доларів США 78 центів та 3 889 916,51 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться у м. Львові, вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

Стягнути з ОСОБА_3 1000 гривень штрафних санкцій за порушення умов договору іпотеки посвідченого 30 червня 2006 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, внесено до реєстру за номером 3051 (т.1 а.с.1-2; 86-87).

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 року укладеного між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк».

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовувала тим, що вона не була стороною кредитного договору №1 від 14 червня 2006 року, умови вказаного договору до неї не були доведені, банк не повідомляв її про невиконання основного зобов»язання.

Вона не виступала поручителем ОСОБА_4 за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року.

Предметом іпотеки виступає цегляний житловий будинок, що знаходиться у м. Львові, вул.Повстанська,12 «б», однак земельна ділянка, що розташована за вказаною адресою, стала її власністю вже після укладення договору іпотеки.

У порушення частини 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії відповідач не повідомив її про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає закон.

У порушення статей 33,35 Закону України «Про іпотеку» їй не надсилалися письмові вимоги про усунення порушень у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Крім того, положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими, і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

З урахуванням зазначених обставин позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просила:

визнати договір іпотеки без оформлення заставної (іпотека будівлі для випадку, якщо іпотекодавець та позичальник різні особи) посвідчений 30 червня 2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі №3051 недійсним (т.1 а.с.62-66).

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано Договір іпотеки без оформлення заставної (іпотека будівлі для випадку, якщо іпотекодавець та позичальник різні особи) посвідчений 30 червня 2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №3051 недійсним.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що договір іпотеки не являється договором укладеним між споживачем і продавцем, а є договором забезпечення виконання зобов»язання.

У даному випадку 14 червня 2006 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з яким у сторін виникли права та обов»язки.

В якості забезпечення виконання обов»язку позичальника (третьої особи) повернути отримані ним кредитні кошти між Банком та ОСОБА_3, як майновим поручителем, 30 червня 2006 року, було укладено договір іпотеки, згідно з яким іпотекожержатель має право у разі невиконання боржником (ОСОБА_4Б.) зобов»язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок заставного майна.

ОСОБА_3 з цим погодилась, підписавши даний договір іпотеки, тим самим підтвердила той факт, що вона ознайомлена з істотними умовами кредитного договору, які були вкладені в п.1 договору іпотеки і відповідали вимогам ч.1 ст.584 ЦК України.

Суд дійшов помилкового висновку, про порушення підпунктів 4,5 частини 1 статті 21 Закону «Про захист прав споживачів» щодо порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач та обмеження права споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, також не може бути застосоване до сторін оспорюваного договору іпотеки, оскільки відповідач не являється споживачем і не одержує згідно з договором ніяку продукцію.

Щодо порушення вимог ст.33,35 Закону України «Про іпотеку» то в своєму рішенні суд першої інстанції послався на не чинну редакцію цих норм.

Зокрема, як зазначено у ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому порядку.

Звертають увагу на той факт, що Банк неодноразово повідомляв відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором та попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року скасувати та хвалити нове рішення, яким первісний позов ПАТ «Укргазбанк» задовольнити, а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

В останнє судове засідання призначене на 24 листопада 2017 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 не з»явилася, подала клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Укргазбанк»Львівська філія, третя особа: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, провадження по якій відкрито 13 жовтня 2016 року.

Зазначене клопотання колегією суддів відхилено з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобовязаний зупинити провадження у цій справі.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця.

Як убачається з матеріалів справи ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 25 травня 2014 року.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом 26 вересня 2015 року.

У провадженні суду першої інстанції справа перебувала до 12 травня 2015 року.

За клопотанням ОСОБА_3 розгляд справи в суді апеляційної інстанції зупинявся у зв»язку із проведенням судово будівельно технічної експертизи згідно ухвал від 09 грудня 2015 року (т.1 а.с.125), а також до вирішення справи за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року, згідно ухвали від 01 грудня 2016 року (т.2 а.с.58-60).

Тому задоволення клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судового рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним призведе до порушення розумності тривалості судового розгляду по даній справі.

Крім того, представником ОСОБА_7 не зазначено у чому полягає взаємозвязок предметів розгляду даних справ, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи.

З тих підстав колегія відхилила клопотання представника ОСОБА_7- ОСОБА_6про зупинення провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає до задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції дійшов висновків, що зміст спірного договору іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 року не відповідає ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед його укладенням та протягом його дії Банк не довів до ОСОБА_3 у письмовій формі умови надання кредиту, зокрема, форма кредитування, зобов»язання позичальника; тип процентної ставки; сукупна вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору; способи повернення кредиту і його умови. Також порушений принцип рівності сторін Договору, обмежене право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної інформації про кредит.

Всупереч вимог підпунктів 4 та 5 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів допущене порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач та обмежене право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, зокрема порядок сплати відсотків, розмір відповідальності за укладеним договором.

З такими висновками погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що 14 червня 2006 року між Львівською філією ВАТ «Укргазбанк» (17 вересня 2008 року змінено на ПАТ «Укргазбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №1 згідно якого Банк надав Позичальникові кредит на споживчі цілі в сумі 500 000 доларів США на строк з 14 червня 2006 року по 14 червня 2013 року із сплатою процентів за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов»язань позичальника (ОСОБА_4Б.) за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 30 червня 2006 року укладено договір іпотеки який посвідчений ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 3051.

Предметом іпотеки за зазначеним договором є житловий будинок, що знаходиться у м. Львові по вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164.

Позичальник свої зобов»язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування не виконав в термін обумовлений кредитним договором, кредитні кошти не повернув, процентів за фактичне користування кредитними коштами не сплачував, що призвело до простроченої заборгованості.

Станом на 20 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року становить 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень, з яких:

496144,72 дол. США заборгованість за кредитом;

128 813,06 дол. США заборгованість за відсотками;

3 154 995,06 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

734 921,04 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Зазначена сума заборгованості ОСОБА_4 не погашена.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Як зазначено у п.1.1. договору іпотеки без оформлення заставної (іпотека будівлі для випадку, якщо іпотекодавець та позичальник різні особи) від 30 червня 2006 року дійсний договір забезпечує всі вимоги іпотеко держателя, як кредитора за умовами кредитного договору №1 від 14 червня 2006 року, укладеного між іпотеко держателем та позичальником ОСОБА_4 За умовами кредитного договору позичальник зобов»язаний іпотекодержателю не пізніше 14 червня 2013 року повернути кредит у розмірі 500 000 доларів США, наданий на умовах кредиту для поповнення оборотних коштів, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % в наступні строки: не пізніше останнього банківського дня місяця, в останній день закінчення строку, на який надано кредит, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, а по простроченій заборгованості сплатити % в розмірі 13,5, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами, з врахуванням змін та доповнень до кредитного та цього договору, якщо такі будуть прийняті. Крім того, дійсний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, викладені в п.6.3. цього договору.

Як зазначено у п.6.1 договору іпотеки без оформлення заставної (іпотека будівлі для випадку, якщо іпотекодавець та позичальник різні особи) від 30 червня 2006 року Банк набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотеко держателя (угода про задоволення вимог іпотекодержателя) (п.6.2.Договору іпотеки).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданим прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договорам, - пеню, штраф), витрати пов»язані з пред»явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмету іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору (п.6.3 Договору іпотеки).

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інакше не передбачено рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (п.6.5 Договору іпотеки).

Отже, чинним законодавством та умовами договору іпотеки від 30 червня 2006 року передбачено право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору №1 від 14 червня 2006 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №1 від 14 червня 2006 року в сумі 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень.

Оскільки третьою особою - ОСОБА_4 порушено зобов»язання за кредитним договором від 14 червня 2006 року, допущено заборгованість на загальну суму 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень, що визначено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року, то є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що знаходиться у м. Львові по вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164.

Положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форма грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу статей 38,39 закону України «Про іпотеку» слід дійти висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього закону.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-61 цс15, а також у постанові Верховного Суду України у справі №6-1239 цс16.

Згідно висновку №4873 судової оціночно-будівельної експертизи проведеною Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 12 липня 2016 року ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться у м. Львові по вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164 без урахування вартості земельної ділянки становить 14 822 206 гривень.

Таким чином, підлягають до задоволення позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Умовами п.4.2 договору іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 року передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання (в тому числі, невчасне) виконання будь-якого з п.п.3.3.1-3.3.10 даного договору іпотекодавець зобов»язаний сплатити на користь іпотеко держателя штраф у розмірі 1000 гривень.

Такі порушення умов договору з боку ОСОБА_3 мають місце, тому слід стягнути з неї на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1000 гривень штрафних санкцій .

У зв»язку із задоволенням первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, не може бути задоволений зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання не дійсним договору іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 року укладеного між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк».

Встановлено, що договір іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 року підписаний особисто ОСОБА_3

Кредитний договір №1 від 14 червня 2006 року частково виконувався ОСОБА_4 до травня 2012 року, після чого погашення заборгованості за договором було припинено.

Зміст правочину (договору іпотеки) не суперечить ЦК України, волевиявлення ОСОБА_3 було вільним і відповідало її внутрішній волі, правочин вчинений у формі встановленій законом, і спрямований на реальне настання правових наслідків. Остання розуміла, що у разі невиконання її чоловіком ОСОБА_4 зобов»язання, забезпеченого іпотекою, Банк набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, тому правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки без оформлення заставної від 30 червня 2006 між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 за ст.ст.203,215 ЦК України не було.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про порушення ПАТ «Укргазбанк» ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», підпунктів 4 та 5 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач та обмежене право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, порядку сплати відсотків, розмір відповідальності за укладеним договором, оскільки у даному випадку відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не являється споживачем і не одержує згідно з договором продукцію чи послугу.

Колегія суддів на може брати за основу висновок за результатами проведення судово-економічної експертизи від 12 липня 2017 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_8 у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним, у якій не підтверджується заборгованість ОСОБА_4 по відсотках та пені, а на балансовому рахунку №238.840 облікується прострочена заборгованість по кредиту (тілу) в сумі 496 144,72 доларів США, оскільки така експертиза проводилася в межах іншої справи.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає до задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позовуПАТ «АБ «Укргазбанк» та відмову у зустрічному позові ОСОБА_3

Керуючись ст.303, п.2 ч1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості станом на 20 жовтня 2014 року за кредитним договором №1 укладеним між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 в сумі 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень, з яких:

496 144,72 дол. США заборгованість за кредитом;

128 813,06 дол. США заборгованість за відсотками;

3 154 995,06 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

734 921,04 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що знаходиться у м. Львові по вул.Повстанська,12 «б», житловою площею 170,1 кв.м. та кухні, загальною площею 376,3 кв.м. та який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 27 червня 2006 року, реєстраційний номер 15225164, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 14 822 206 гривень яка визначена висновком №4873 судової оціночної-будівельної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 1000 гривень штрафних санкцій за порушення умов договору іпотеки посвідченого 30 червня 2006 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу внесено до реєстру за №3051.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_9