АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8592/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/173/17 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариство "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі - ПАТ "Акцент-Банк") звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Обгрунтовує позов тим, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ "Акцент-Банк" з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 20.08.2010 року, згідно якої отримала кредитну картку "Універсальна". 09.04.2014 року відповідачці було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Gold" та відкрито картковий рахунок, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 27.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 17232,63 грн. (5680,00 грн. - заборгованість за кредитом; 9555,84 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина); 796,79 грн. (процентна складова).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2016 року позов ПАТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1, на користь ПАТ "Акцент-Банк" (49074, м.Дніпро, вул.Батумська, 11, , рахунок №0010, МФО 307770) заборгованість за кредитним договором б/н від 09.04.2014 року в розмірі 17232,63 грн., з яких: 5680 грн. - заборгованість за кредитом, 9555,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796,79 грн. - штраф (процентна складова), а також 1378 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить зробити перерахунок нарахованих у рішенні сум зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом; провести реструктуризацію нарахованого боргу по кредитному картрахунку ОСОБА_1 і зменшити розмір сплаченого судового збору. Вказує, що у 2015 році у зв'язку з важкими матеріальними обставинами (хворобою) графік погашення кредитного боргу змістився. У свою чергу ПАТ "Акцент-Банк" без попередження ОСОБА_1 як клієнта Банку значно збільшив річний процент по кредиту- на 88,8 % річних. Зазначає, що Банком не надано копії договору, що позбавило відповідачку можливості орієнтуватися про його умови. Наголошує, що суд не взяв до уваги обставин справи і тяжких життєвих обставин відповідача, які вплинули на прострочення боргу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги скарги, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обставин порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по кредитному договору б/н від 09.04.2014 року на загальну суму 17232,63 грн., у тому числі 5680 грн. - заборгованість за кредитом, 9555,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796,79 грн. - штраф (процентна складова), а також, що 1378 грн. сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення зазначеним вимогам відповідає неповністю. Колегія суддів не може погодитись із висновками суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача 9555,84 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафів у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796,79 грн. - штраф (процентна складова) і 1378 грн. судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2010 року між ПАТ "Акцент-Банк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредиту б/н, який складається із заяви позичальника, умов надання та правил надання банківських послуг, отримавши кредитну картку "Універсальна".

Під час переоформлення 09.04.2014 року кредитної карти "Універсальна" на "Gold", відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник неналежно виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

В ч.3 ст.1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Апеляційним судом встановлено, що відсоткова ставка по кредитному договору була змінена банком в односторонньому порядку з 27,6 до 34,8 та 44,4 % річних, без повідомлення відповідача про зміну відсотків за кредитом та письмової згоди останньої на такі дії банку.

Пунктом 1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредитного ліміту, зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п.4.9 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Оскільки в матеріалах справи не міститься жодного документу, метою якого є інформування ОСОБА_1 про зміну тарифів, то зміна Банком відсоткової ставки по даному кредитному договору є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Колегія суддів вважає, що відповідач, відповідно до вимог ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, належним чином довела ті обставини, що Банк неправомірно збільшив річний процент по кредиту в односторонньому порядку, чим порушив її права. Отже, доводи відповідача, що відсотки за кредитом по договору кредиту повинні нараховуватись за ставкою 27,6 % річних, є обгрунтованими.

Згідно із розрахунком відсотків по кредиту ОСОБА_1 відповідно до долученого розрахунку заборгованості станом на дату подання позову у перерахунку за ставкою 27,6% річних, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5175,56 грн. Зазначена сума визнана ОСОБА_1 і стороною позивача не спростована.

Крім цього, судом першої інстанції стягнуто з відповідача 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796,79 грн. - штраф (процентна складова).

В п.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що у разі непогашення кредиту в термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього Договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості.

Згідно з п.2.1.7.6 Умов у разі порушення клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Пеня та штраф є різновидами неустойки відповідно до чинного законодавства як спосіб забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пеня та штраф згідно кредитного договору є по своїй суті одним і тим же видом відповідальності за невиконання зобов'язання по погашенню кредиту, а тому не може застосовуватись одночасно.

У свою чергу нарахування процентної складової штрафу на пеню в розмірі 5 % суперечить вимогам ч.2 ст.550 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню 11555,56 грн., з яких: 5680 грн. - заборгованість за кредитом, 5175,56 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом.

Зі змісту ст. 88 ЦПК України вбачається, якщо сторона звільнена від сплати судового збору, то такі витрати компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Згідно зі ст. 5 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про судовий збір» інваліди 1 та 2 групи звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

З пенсійного посвідчення ОСОБА_1 №14021 вбачається, що вона є інвалідом другої групи довічно, у зв'язку з чим звільняється від сплати судового збору, а тому суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, безпідставно стягнув з відповідачки судовий збір на користь ПАТ "Акцент-Банк".

Звертаючись до апеляційного суду, відповідачка оплатила судовий збір за подання апеляційної скарги, не представивши апеляційному суду доказів звільнення її від сплати судового збору.

Однак, оскільки апеляційним судом під час розгляду справи в апеляційному порядку було встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи, на підтвердження чого надала копію пенсійного посвідчення, та на час звернення з апеляційною скаргою вона була звільнена від сплати судового збору, однак сплатила судовий збір, їй потрібно повернути помилково сплачений судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. за квитанцією № 27 від 06.02.2017 року на суму 606 грн. 32 коп.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 п.п,1,2 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, стягнення штрафу та судового збору з підстав, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 5175,56 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; у задоволенні позовних вимог про стягнення 796,79 грн. штрафу (процентна складова); 500 грн. штрафу (фіксована частина) слід відмовити. Компенсувати позивачу витрати на сплату судового збору у сумі 1378 грн за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2016 року скасувати в частині вирішення повних вимог публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09.04.2014 року у розмірі 9555,84 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 796,79 грн. штрафу (процентна складова); 500 грн. штрафу (фіксована частина), а також 1378 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариство "Акцент-Банк" 5175,56 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; У задоволенні решти зазначених позовних вимог відмовити.

Компенсувати публічному акціонерному товариству "Акцент-Банк" витрати на сплату судового збору у сумі 1378 грн за рахунок держави.

У решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Зобов'язати головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, помилково сплачений нею судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. 00 коп., що внесений квитанцією № 27 від 06.02.2017 року, розрахунковий рахунок - 0002, отримувач - ГУ ДКСУ у Тернопільській області; код отримувача - 37977726, МФО отримувача - 838012.

Оригінал квитанції від 06.02.2017 року №27 на суму 606 грн. 32 коп. 00 коп. направити ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Дикун С.І.

Парандюк Т.С.

Судді: Храпак Н.М.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун