АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/490/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка» про стягнення грошових коштів за договором позики з апеляційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка» про стягнення 8 000 000 грн. боргу за договором позики.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.09.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка».

Накладено арешт в межах ціни позову 8 000 000 грн. на наступне нерухоме майно:

- товарні склади для зберігання запасних частин сільськогосподарської техніки, загальною площею 2303,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю цеху літ. «Г», загальною площею 1202,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю майстерні літ. «Е», загальною площею 763,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю трансформаторної підстанції літ. «З», загальною площею 52,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю адмінбудинку літ. «А-3», загальною площею 1740,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю гаража літ. «К», загальною площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- арочну будівлю літ. «Б», загальною площею 753,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю спортивно-оздоровчого комплексу літ. «В», загальною площею 481,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- будівлю котельні літ. «в», загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4;

- нежитлову будівлю офісу з складами, нежитлової будівлі, загальною площею 415,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, місто Ізяслав, вулиця Жовтнева, будинок 16В;

- будівлю складу з вбудованими службовими приміщеннями літ. «Л», загальною площею 663,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого (Толбухіна), 4.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», яке не приймало участі в справі, просило скасувати ухвалу суду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом не враховано тієї обставини, що на дату постановлення спірної ухвали власником арештованих судом приміщень є не відповідач, а ПАТ «Укрсоцбанк». Суд також не встановив, чи дійсно між сторонами існує спір та є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасника процесу та дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Вирішуючи спірне питання суд прийшов до необґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову, вказаних позивачем, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі, оскільки між сторонами існує спір щодо належного виконання умов договору позики.

Питання забезпечення позову регулюються ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, які беруть участь у справі.

Абзацами 1, 3 пункту 4 цієї ж постанови встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виникає спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п. 7 вказаної постанови ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Відповідно до пункту 11 цієї ж постанови, суди апеляційної інстанції при розгляді цивільних справ мають перевіряти дотримання судами процесуального законодавства щодо забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли в звязку з невиконанням останнім своїх зобовязань по поверненню отриманих за договором позики грошових коштів в розмірі 8 000 000 грн.

Однак в ухвалі від 14.09.2016 року судом не зазначено мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Суд лише констатує цю обставину без жодної мотивації такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Суд не дотримався вказаних вимог процесуального закону, оскільки як вбачається з доказів, спірні приміщення на дату постановлення ухвали суду належали на праві власності ПАТ «Укрсоцбанк», що робило неможливим їх арешт з урахуванням сторін спору та його предмету.

На підтвердження такого висновку вказують інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформовані 06.07.2016 року, наданих апелянтом.

Справа також містить рішення державних реєстраторів від 16.09.2016 року про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень щодо реєстрації обтяжень за оскаржуваною ухвалою суду від 14.09.2016 року в звязку з тим, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку вжиття судом заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно відповідача не відповідає вимогам процесуального закону, в звязку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № ухвала