Справа № 415/6639/16-ц
Провадження № 2/415/230/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.17 р. Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, посилаючись на те, що 02.02.2008 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

08 жовтня 2015 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між ними розірвано.

У звязку з тим, що фактично тривалий час з січня 2015 р. позивач до подання позову про розірвання шлюбу мешкала та мешкає за окремою адресою і по сьогоднішній день, позивач та відповідач не підтримують ніяких стосунків і не спілкується, а тому у звязку з розірванням шлюбу само по собі виникло питання щодо поділу майна набутого за час подружжя.

За час шлюбу подружжям було набуто майно, а саме, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею55,70 кв.м, набутої на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі 2075 від 28.07.2008 р. Вартість майна складає 26 522,00 грн. Після уточнення позовних вимог просила визнати квартиру АДРЕСА_1 обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 29.03.2016 р.; поділити вищевказану квартиру, виділивши ОСОБА_1 ? частини цієї квартири та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не була присутня , подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнала.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що 02.02.2008 р. одружилися ОСОБА_3 та ОСОБА_6, актовий запис № 32. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: дружині ОСОБА_3.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.10).

За час перебування у шлюбі було придбано, згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_2, покупцем якої є ОСОБА_3 ( а.с.11)

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЛКП «БТІ» № 19737739 від 31.07.2008р. та технічного паспорту на квартиру, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2008 р., реєстровий №2075 (а.с.13,14).

29 березня 2016 року у м. Лисичанську Луганської області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 484134 (а.с.23).

Згідно відповіді № 31/02-14 від 24.01.2017 р., наданою Лисичанської ДНК, після померлого 29 березня 2016 року ОСОБА_3, з заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлого гр. ОСОБА_2, заведена спадкова справа № 205/2016. Також у спадковій справі після померлого ОСОБА_3, є відомості про малолітню дочку померлого гр.. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.37).

Ухвалою суду від 09.02.2017 р. залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 (а.с.41).

Постановою державного нотаріуса Лисичанської ДНК ОСОБА_8 від 18.10.2016 р. ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, у звязку з тим, що на момент смерті шлюб між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за рішенням Лисичанського міського суду від 08.10.2015 р. був розірваний.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 була придбана під час перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_10 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_3 є спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_10, а, відтак, в порядку поділу спільного сумісного майна слід визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2.

Поділити квартиру АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_1 ? частину цієї квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 (пр.Перемоги) м. Лисичанська Луганської області

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Б.Чернобривко