БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 504/3263/16-ц
Провадження № 2/497/319/17
19.04.2017 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ковтун О.І.,
представника позивачки ОСОБА_1,
представника третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Болградська районна державна адміністрація в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Болградська районна державна адміністрація в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та просить постановити рішення, яким:
-позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;
-стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітей повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, як батько дітей, ухиляється від виконання своїх обовязків по їх вихованню, ні словесно ні письмово не спілкується з дітьми на протязі 4 років, не цікавиться їх життям, не проявляє ніякого батьківського піклування та не надає жодної матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав.
Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Представник позивачки (а.с.68-69) підтримала доводи, викладені в позовній заяві, на полягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надала пояснення з підстав зазначених в позові.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області, яка діє на підставі довіреності від 30.03.2017 року (а.с.61) позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, надала пояснення з підстав зазначених в позові.
Стверджувала, що батька дітей ОСОБА_4 неодноразово повідомляли, та запрошували на засідання комісії в телефонному режимі, оскільки за місцем своєї постійної реєстрації він не проживає, а фактичну адресу місця проживання він відмовився повідомити. Втім відповідач не виявив бажання прибути на засідання комісії надати пояснення та докази щодо виконання ним своїх батьківських обовязків. З метою захисту прав та інтересів дітей, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його малолітніх дітей.
Відповідач до суду не прибув, повідомлявся не одноразово за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. Степова, № 1, с. Нові Біляри, Комінтернівський район, Одеська область (а.с.48, 50, 62). Усі поштові повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с.53, 59-60).
Згідно довідки Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області від 14.02.2017 року за № 02-18-101, ОСОБА_4, дійсно зареєстрований за вказаною вище адресою, однак не проживає на протязі останніх пяти років (а.с.48).
На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №71 (5940) від 14.04.2017 року (а.с.65), та газеті «Одеські вісті» № 26 (4952) від 11.04.2017 року (а.с.64).
З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи.
Жодних заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду від відповідача не надходило.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_7 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 31.07.2009 року, який розірвано на підставі заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.10.2012 року, справа № 1507/2539/12 (а.с.10,11).
Батьками малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивачка ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження відповідно серії І-ЖД 204325 (а.с.9), та 268070 (а.с.66).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4, не проживає з дітьми, не спілкується з ними протягом 4 (чотирьох) років, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, взагалі самоусунувся від виховання своїх дітей.
Вказані обставини підтверджуються:
- актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 30.08.2016 року (а.с.14);
- довідкою від 26.08.2016 року про те, що ОСОБА_6 відвідує дитячі ясла-садок №8 «Посмішка» з 2012 року. З часу перебування дитини в дитячому садку, батько дитини ОСОБА_8 дану установу не відвідував (а.с.12);
- довідкою про склад сімї позивачки № 16 від 15.08.2016 року, виданої Болградською міською радою Одеської області ради, з якої слідує, що відповідач з дітьми не проживає (а.с.8);
- довідкою від 17.08.2016 за №8196, від 21.09.2016 року за № 8615 про те, що позивачка ОСОБА_3 перебуває на обліку в Болградському УСЗН з 01.02.2016 року по 31.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року, та отримує соціальну допомогу (а.с.7, 67);
- довідкою №774 від 15.08.2016 виданої Болградським районним центром ПМСД про те, що малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5, перебувають на обліку БРЦ ПМСД з моменту народження. За час спостереження діти хворіли простудним захворюваннями, отримували амбулаторне та стаціонарне лікування в Болградській ЦРЛ, вихованням та піклуванням дітей займається виключно мати, батька станом здоровя дітей ніколи не цікавився (а.с.13).
- поясненнями сусідів позивачки про те, що батько дитини не приймає участі в житті та вихованні доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.16, 17, 18, 19, 20);
- висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 01/М-632/796 від 12.09.2016 року (а.с.4);
Представник Органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області підтримала вимоги позивачки ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав та вважала, що відповідач ОСОБА_4 має бути позбавлений батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Також, представник підтримала висновок органу опіки та піклування районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, за який комісія проголосувала одноголосно.
Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обовязків по вихованню малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей:
- віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року до 30.04.2017 року становить 1689.00 гривен, а з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року 1777.00 гривен,
- віком до 6 років з 01.01.2017 року до 30.04.2017 року становить 1355.00 гривен, а з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року 1426.00 гривен.
Таким чином, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в даній справі складає до 30.04.2017 року від 406.50 гривен до 506.70 гривен, з 01.01.2017 року від 427.80 гривен до 533.10. гривен. Тобто, розмір аліментів не може бути меншим ніж зазначена сума.
З огляду на те, що діти знаходяться на повному утриманні матері, а також те, що прожитковий мінімум в державі змінюється в сторону збільшення декілька разів на рік, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, що відповідач має регулярний дохід, постійне місце роботи, отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити в цій частині частково, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 500.00 гривен щомісячно, на утримання кожної дитини.
Згідно до п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: …. п. 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Позивачкою надано докази, понесених нею витрат на сплату судового збору (а.с.1, 2).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України за наслідками розгляду даного позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 1102.40 гривен (551.20 гривен + 551.20 гривен).
Керуючись положенням ст.ст.10, 11, 31, 44, 57, 60, 79, 88, 130, 174, 209, 212, 213-215, 223-228, 294 ЦПК України; ст.ст.164 ч.1 п.2, 165, 166, 169, 180-184, 243, 244 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402; ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Болградська районна державна адміністрація в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей:
- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про народження № 171 від 03.11.2009 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області;
- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про народження № 154 від 11.08.2011 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області;
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії КМ № 376254, виданий 06.02.2006 року Комінтернівським РВ в Одеській області, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 500.00 гривен на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29.09.2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, а саме: на ОСОБА_5 до 19.10.2027 року, на ОСОБА_6 до 04.08.2029 року.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивачки ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 102.40 гривен (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).
Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати Болградському районному Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області для виконання.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Болградського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення виготовлено 20.04.2017 року.
Суддя: С.В.Кодінцева