АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/192/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

за участю:

позивача ОСОБА_8

представника позивача ОСОБА_9

апелянта ОСОБА_10

представника апелянта ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_10 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 1996 року помер її батько, ОСОБА_13. Рішенням Звенигородського районного суду від 19.06.1980 року в справі №2-327, за її батьком було визнано право власності на 57% будинковолодіння розташованого за адресою: с. Юрківка, вул. Садова,40, Звенигородського району, Черкаської області. На час смерті батька позивачці виповнилось тринадцять років, і вона, відповідно до законодавства, що діяло на той час, вважалась малолітньою особою. За таких обставин звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини особисто вона не могла, в звязку з чим, її мати, ОСОБА_14, подала від її імені, у встановлений Цивільним Кодексом шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини за законом до Звенигородської районної державної нотаріальної контори. Із заявою про прийняття спадщини звернувся також її дядько, ОСОБА_12, так як за життя батько позивачки склав на його імя заповіт. За викладених обставин, вона, будучи малолітньою дитиною на час смерті батька, отримала право на спадкування частки спадкового майна (обовязкової частки), незважаючи на наявність заповіту складеного на імя відповідача по справі. Тривалий час після смерті батька позивачка не проживала в межах Звенигородського району, і не зверталась до нотаріальної контори за належним їй Свідоцтвом про право на спадщину, фактично і так являючись власником спадкового майна її батька. У 2016 році, переїхавши на постійне проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1, вона вирішила оформити юридично своє право власності та звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак, позивачка отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як 08.04.1997 року за реєстраційним №2-1205 Звенигородською державною нотаріальною конторою Черкаської області видано свідоцтво про право на спадщину на 57% жилого будинку в с. Юрківка по вул. Садова,40, на користь спадкоємця за заповітом - ОСОБА_12. Тобто, відповідач отримав у спадщину все майно, що за життя належало її батькові і її обовязкова частка в цьому майні виділена не була.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 просила суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 08.04.1997р. №2-1205, видане на імя ОСОБА_12 на 57% будинку по вул. Садовій,40, с. Юрківка, Звенигородського району, Черкаської області, а також скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на 57% будинку по вул. Садовій,40, с. Юрківка, Звенигородського району, Черкаської області.

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину від 08.04.1997 року № 2-1205, видане на імя ОСОБА_12 на 57 % будинку по вул. Садовій, 40, в с. Юрківка, Звенигородського району.

В решті позовних вимог відмовлено.

18 листопада 2016 року ОСОБА_10 звернувся із апеляційною скаргою на рішення суду, посилаючись на те, що на даний час він є власником вказаного будинку, а тому рішенням суду першої інстанції порушено його права. ОСОБА_10 вказує, що судом першої інстанції винесено рішення при неповному досліджені обставин, що мають значення для розгляду справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушенні норм процесуального права. На підставі наведеного апелянт просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 291 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_10 25 серпня 2015 року через систему електронних торгів СЕТАМ придбав будинок по вул. Садовій, 40 в с. Юрківка, Звенигородського району Черкаської області (а.с. 71-73). Вказаний будинок належав ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 22.01.1988 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.04.1997 року (а.с. 73).

Предметом розгляду даної справи є визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.04.1997 року на імя ОСОБА_12.

Таким чином, судом встановлювалась правомірність видачі ОСОБА_12 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 57 % житлового будинку по вул. Садовій, 40 в с. Юрківка, Звенигородського району, після смерті ОСОБА_13.

Враховуючи наведене, при винесенні рішення про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом судом першої інстанції не вирішувалось жодних питань щодо права власності ОСОБА_10 на будинок по вул. Садовій, 40, в с. Юрківка.

За таких обставин, ОСОБА_10 не є особою, яка відповідно до ст. 292 ЦПК України має право звернутись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові від 24.10.2008 № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

У разі виявлення при прийнятті апеляційної скарги обставин, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 121 ЦПК України, суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, а при виявленні їх під час розгляду справи суд залишає апеляційну скаргу без розгляду

З огляду на викладене, оскільки апеляційне провадження у справі було відкрите за апеляційною скаргою особи, яка не має право на її подання, колегія суддів закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 та залишає без розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_10 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 292, 297, 303, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :