Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2107/10

Провадження 4-с/711/75/17

12 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій після уточнення вимог просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Придніпровського ВДВС у м. Черкаси у виконавчих провадженнях №30323607, 30322828, 30323307 щодо невинесення постанови про зняття арештів з майна ОСОБА_1 та інших діях, повязаних із закриттям виконавчого провадження та зобовязати державного виконавця протягом двох днів з дня набрання законної сили рішення суду вчинити дії, повязані із закриттям виконавчого провадження, в тому числі винести постанову про зняття арештів з майна ОСОБА_1 та державну реєстрацію припинення обтяжень, що зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11961761, 11961896, 11962446, 11962504 від 14.12.2011р..

В обґрунтування скарги зазначено, що державний виконавець неправомірно не зняв обтяження з майна боржника при закінченні зазначених виконавчих проваджень.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися.

Представник заявника надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити вимоги скарги.

Представник Придніпровського ВДВС м. Черкаси в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2010р. на виконання рішення суду по цивільній справі №2-2107 судом видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» грошових коштів на суми 143837,67грн та 1558,38грн.

18.08.2010р. судом був виданий виконавчий лист на виконання рішення суду по цивільній справі 2-2908 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 11184,44грн.

Примусове виконання зазначених виконавчих листів здійснювалось державним виконавцем Придніпровського ВДВС ОСОБА_3 в рамках виконавчих проваджень №30323607 (в/л на суму 143837,67грн), 30322828 (в/л на суму 1558,38грн), 30323307 (в/л на суму 11184,44грн), відкритих 09.12.2011р..

Відкриваючи зазначені виконавчі провадження державний виконавець одночасно виніс рішення про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1, внаслідок чого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані відповідні обтяження №11961761, 11961896, 11962446, 11962504 від 14.12.2011р..

24.06.2013р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП №30322828, а 25.06.2013р. ВП №30323607 та 30323307 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із встановленням, що боржник працює в м. Фастів Київської області, що обумовлює необхідність передання виконавчого документу до виконавчої служби за місцем роботи боржника. Натомість в подальшому у грудні 2015р. відповідні виконавчі листи знову повернулись до Придніпровського ВДВС.

Довідавшись про наявність відповідних виконавчих проваджень боржник в добровільному порядку виконав зазначені судові рішення, що підтверджується листами ПАТ «ОТП Банк» від 28.09.2016р., а отже на теперішній час судові рішення виконані в повному обсязі боржником добровільно.

Натомість до теперішнього часу державний виконавець, не дивлячись на неодноразові звернення боржника, так і не зняв обтяження з нерухомого майна ОСОБА_4, що обумовило її звернення до суду з зазначеною скаргою.

Надаючи оцінку доводам скарги суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження». При цьому надаючи оцінку правомірності дій державного виконавця суд бере до увагу редакцію такого нормативно-правового акту у відповідності із Законом України №606-XIV від 21.04.1999р. (далі Закон №606).

Відповідно до ст.1 Закону №606 виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Статтею 57 Закону №606 передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Такою постановою може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Таким чином, ч.3 ст.57 Закону №606 надає державному виконавцю право накладати арешт у розмірі суми стягнення на все майно боржника. Разом з тим, суд зауважує, що зміст зазначеної норми закону необхідно тлумачити в сукупності з іншими нормами, які регулюють провадження з виконання судових рішень, і в контексті загальних засад судочинства та діяльності субєктів владних повноважень.

Одними з принципів діяльності субєктів владних повноважень у правовій державі, якою є Україна відповідно до ст.1 Конституції України, є добросовісність, розсудливість і пропорційність. Принцип пропорційності включає в себе, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) субєкту владних повноважень.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 7 ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить, що метою накладення арешту на майно боржника є забезпечення виконання рішення, а відтак після досягнення такої мети арешт з майна має бути знятий. Зазначений висновок зумовлюється і змістом ст.50 Закону №606, яка передбачає загальне правило за яким у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Зазначена норма закону містить і виключення із загального правила. Натомість правовий аналіз змісту ст.50 Закону №606 в системному звязку із іншими положеннями цього Закону свідчить, що арешт з майна знімається державним виконавцем у випадку досягнення мети задля якої він накладався, тобто у випадку фактичного виконання судового рішення та відшкодування витрат, повязаних з його виконанням.

З наданих боржником матеріалів вбачається, що нею в добровільному порядку повністю виконані судові рішення по ВП №30323607, 30322828 та 30323307.

Ухвалою суду від 13.03.2017р. скасовані постанови державного виконавця у ВП №30323607 від 24.06.2013р. та №30322828 від 25.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 14383,77грн та 155,84грн відповідно. Підставою для скасування таких рішень державного виконавця стало те, що судом встановлено відсутність вчинення відповідних виконавчих дій, направлених на примусове виконання судових рішень, і повне фактичне виконання судових рішень боржником в добровільному порядку. До того ж за повідомленням Придніпровського ВДВС матеріали ВП №30323607 та 30322828 фактично знищені у 2017р. за закінченням терміну зберігання.

По ВП №30323307 розмір виконавчого збору складає 1118,44грн, який фактично сплачений боржником, що підтверджується платіжною квитанцією /а.с.67/.

Таким чином, на теперішній час боржником повністю виконані його зобовязання по зазначеним виконавчим провадженням. Натомість державним виконавцем всупереч вимог ст.50 Закону №606 не знятий арешт з майна боржника не дивлячись на неодноразові звернення боржника.

Всупереч вимог ст.60 ЦПК Придніпровським ВДВС м. Черкаси не надано суду будь-яких доказів на обґрунтування наявності правових підстав для збереження заходів забезпечення виконавчого провадження та правомірності своїх дій.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, на теперішній час відсутні підстави для збереження заходів забезпечення виконавчого провадження і державний виконавець мусив за зверненням боржника зняти відповідні накладені в межах ВП №30323607, 30322828 та 30323307 обтяження, але не зробив цього, що не відповідає засадам верховенства права, законності і справедливості. За таких обставин вимоги боржника є обґрунтованими.

Натомість варто зауважити, що Законом №606, як і діючим Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII, не передбачено встановлення дводенного строку для вчинення державним виконавцем дій із зняття заходів забезпечення виконавчого провадження у разі його закінчення, а тому покладання на державного виконавця обовязку вчинити відповідні дії протягом двох днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили є неправомірними.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.387 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо невинесення постанови про зняття арештів з майна боржника в межах виконавчих проваджень №30323607, 30322828, 30323307.

Зобовязати Придніпровський ВДВС м. Черкаси зняти арешт з майна ОСОБА_1 та провести державну реєстрацію припинення обтяжень її майна, що зареєстровані у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №11961761, 11961896, 11962446, 11962504 від 14.12.2011р..

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_5