Ухвала іменем україни
25 жовтня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - Чернігівська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційними скаргами ОСОБА_8 (правонаступник ОСОБА_7), яка діє через представника ОСОБА_9, на рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 листопада 2016 року, та ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 7/8 частини будинку АДРЕСА_1 а власником 1/8 його частини є ОСОБА_7 Між ними не досягнуто угоди про порядок користування присадибною земельною ділянкою. Виходячи з розміру часток сторін у власності на будинок вона має право користуватися 7/8 частинами спірної земельної ділянки, тобто 886,37 кв. м, а ОСОБА_7 має право користуватися 126,63 кв. м цієї ділянки.

З урахуванням викладеного, уточнивши позовні вимоги, просила встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 кв. м, відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 pоку № С-90, що складений Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою.

У лютому 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що з липня 1997 року - з моменту отримання ним у спадщину частини будинку й надвірних споруд за вказаною адресою - ним та іншими власниками вказаних будинку й надвірних споруд фактично склався порядок користування спірною присадибною земельною ділянкою, який зображено у додатку № 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31 березня 2010 pоку № С-313. Згідно з цим порядком ОСОБА_7 користується відокремленою частиною спірної ділянки площею близько 375 кв. м, з яких 60 кв. м - під житловою забудовою, 58 кв. м - під нежилими забудовами та 257 кв. м під городом. Проти такого порядку жоден з попередніх співвласників будинку не заперечував і підстав для його зміни немає. Будь-який інший порядок користування спірною ділянкою порушить права ОСОБА_7, оскільки він унеможливить нормальне користування належними йому будівлями.

Посилаючись на вищевикладене, уточнивши позовні вимоги, просив суд визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до порядку, що фактично склався між користувачами, а саме: виділити йому у користування 0,0375 га ділянки, з яких під житловою забудовою - 0,0075 га, під будівлями й господарськими спорудами - 0,0045 га, під самовільними спорудами - 0,0015 га, під вільними від забудови землями - 0,0240 га; виділити ОСОБА_6 0,0687 га цієї ділянки, з яких під житловою забудовою - 0,0161 га, під будівлями й господарськими спорудами - 0,0082 га і вільними від забудови землями - 0,444 га.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Первісний та зустрічний позови задоволено частково. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 (правонаступника ОСОБА_7), посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не дійшли згоди щодо користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 кв. м відповідно до належної кожному з них частки у праві власності на будинок АДРЕСА_4 Суд дійшов висновку, що порядок користування спірною земельною ділянкою слід встановити відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року № С-90, оскільки він найбільше відповідає розміру ідеальних часток сторін.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив із того, що єдиним належним та допустимим доказом у справі, що визначає порядок користування сторонами спірною земельною ділянкою, є висновок судового експерта ОСОБА_15. від 10 жовтня 2015 року № 27-15, в якому запропоновано встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 що найбільше буде відповідати інтересам сторін.

Такі висновки є правильними та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судом встановлено, що співвласниками будинку по АДРЕСА_6 є ОСОБА_6 - власник квартир АДРЕСА_10 якій належить 7/8 частини будинку, та ОСОБА_7 (правонаступником якого є ОСОБА_8) - власник квартири АДРЕСА_5 якому належало 1/8 частини будинку.

ОСОБА_6 належать на праві приватної власності гараж «Е-1», оглядова яма «е-1», гараж «Ж-2» (1 пов.), сарай «Ж-2» (2 пов.), гараж «К-1» (1 пов.), сарай «К-1» (цок. пов.).

ОСОБА_11 належать сарай «Д-1», гараж «З-1», крім того, він користується самовільно зведеним сараєм «З1».

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27 листопада 1995 року за № 237 ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надано земельну ділянку в постійне користування площею 170,00 кв. м по АДРЕСА_7 з доведенням площі постійного користування до 1000 кв. м. Земельну ділянку площею 13,00 кв. м залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні, на строк 5 років під город, без права забудови.

Загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_8 згідно з технічним паспортом БТІ від 27 квітня 2006 року становить 0,1013 га, (1013 кв. м), у тому числі лишки - 13,0 кв. м.

Згідно зі ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При переході права власності на житловий будинок до набувачів, якими, у тому числі є спадкоємці, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (з наступними змінами і доповненнями) судам роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, у справі було проведено чотири судові земельно-технічні експертизи.

Оцінюючи докази в їх сукупності (ст. 212 ЦПК України), апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що єдиним належним доказом у справі є висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24 жовтня 2016 року № 32-16, який виконано судовим експертом фізичною особою -підприємцем ОСОБА_15

Зокрема, згідно з варіантом № 4, вказаного висновку запропоновано встановити порядок користування земельною ділянкою площею 1000 кв. м. Саме такого розміру ділянку рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів від 27 листопада 1995 року № 237 було виділено у постійне користування усіх осіб, що на момент його прийняття були співвласниками будинку АДРЕСА_9

У користування ОСОБА_6 виділяється частина ділянки загальною площею 738 кв. м, тобто на 138 кв. м менше, ніж її частка, що відповідає частці ОСОБА_6 у будинку й надвірних спорудах (1000 кв. м х 7/8 - 738 кв. м = 138 кв. м); у користування ОСОБА_8 виділяється частина ділянки загальною площею 262 кв. м, тобто на 138 кв. м більше, ніж її частка, що відповідає частці ОСОБА_8 у будинку й надвірних спорудах (1000 кв. м х 1/8 + 138 кв. м = 262 кв. м).

Суд касаційної інстанції погоджується з таким варіантом визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, оскільки він найбільше відповідає інтересам сторін. Розташування входів до належних сторонам частин будинку та до надвірних споруд, а також всіх інших їх елементів при такому варіанті забезпечить можливість нормального користування будинком та надвірними будівлями й спорудами, здійснення догляду за ними і можливість проходу з вулиці на подвір'я для кожної сторони.

Разом з тим висновки судової земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року № С-90 та від 11 лютого 2015 року № С-199, які складено Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, та висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи від 05 серпня 2016 року № С-181, виготовлений судовим експертом ПінчукН.О., не відповідають інтересам сторін, передбачають встановлення сервітуту на частину спірної земельної ділянки або виділення ОСОБА_8 (правонаступнику ОСОБА_12.) дві несполучених між собою частини земельної ділянки.

Доводи касаційний скарг зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що судом при розгляді скарг допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішення.

Доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подані касаційні скарги слід відхилити, а рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_8 (правонаступник ОСОБА_7), яка діє через представника ОСОБА_9, та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович