Номер провадження: 22-ц/785/207/17
Головуючий у першій інстанції Ібадова Н. П.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Станкевича В.А., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, вякій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явилися, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74-77 ЦППК України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1137, від 23.07.2013 року, відносно ОСОБА_2, яка перебуває на І групі інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, має клініко - функціональний діагноз та код за МКХ - 10, Т-93, проходила обстеження 23.07.2013 року, дата контролю за виконанням ОСОБА_2 ІПР - 01.08.2015 року (а. с. 96).

Відповіддю Ізмаїльської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії за вих. № 136 від 14.04.2016 року, повідомлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в АДРЕСА_1, явилась на огляд на МСЕК, 05.06.2002 року, встановлена І група інвалідності за загальним захворюванням до 01.07.2004 року. Переогляд по МСЕК 13.09.2004 року, встановлена перша група по загальному захворюванні на два роки. Переогляд на обласному травмологічному МСЕК - 09.10.2006 року, встановлена перша група за загальним захворюванням безстроково. 23.07.2013 року позивачу встановлена підгрупа «Б» за загальним захворюванням безстроково. Видана ІПР № 1137 строком до 23.07.2015 року.

Також, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1137 (а.с.75,96), ОСОБА_2, проходила останній раз обстеження 23.07.2013 року та отримувала відповідні рекомендації МСЄК, а у 2015 році не проходила обстеження і відсутні з цього приводу рекомендації МСЕК щодо лікування ОСОБА_2 в реабілітаційному центрі, в якому саме реабілітаційному центрі, враховуючи інвалідність 1 групи, призначення за програмою та термін необхідний для реабілітації, хоча і повинна була з'явитися до МСЄК, через 2 роки, як того вимагає Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», а саме 01.08.2015 року, оскільки індивідуальна програма реабілітації інвалідів є обов'язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, організаціями, в яких працює, або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Також, зазначено, що ОСОБА_4, в п.21- «результати реабілітації» пп.21.4 - «рекомендації щодо подальшої реабілітації не потребує, потребує продовження реабілітаційних заходів (підкреслити або вказати яких)» та письмово МСЕК зазначила: - «лікування та спостереження за місцем проживання» ( а.с.75).

22.09.2015 року позивач придбала путівку № 694 у ТзОВ Реабілітаційний центр «Еліта», що знаходиться в м. Львів, пр. Черновола, 45/а, корпус 2, з курсом лікування з 22.09.2015 року по 02.10.2015 року, лікування амбулаторне, терміном на 9 днів, вартість лікувальної путівки 7848 гривень, що підтверджується актом про надання медичних послуг № 985, від 02.10.2015 року (а. с. 5, 6).

Позивач здійснила оплату за квитки на проїзд до м. Львів та назад, на суму 408 грн. на своє прізвище та на суму 408 грн. на прізвище супроводжуючої особи, а загалом це становить 816 грн., як було встановлено судом, шляхом відповідного розрахунку. Однак, в уточненій позовній заяві від 17.02.2016 року, позивач зазначила, що витратила на проїзд до м.Львів та назад суму 561 грн. 45 коп.( а.с.13,14,15,16,17), при цьому, позивач не скористалася своєю пільгою, як інвалід 1 групи, а купувала білети за більшу вартість, як для себе, так і для супроводжуючої особи - матері ОСОБА_5.

Щодо витрачених коштів на придбання ліків та засобів гігієни, то згідно квитанцій, наданих позивачем, ( а.с.4), нею було витрачено суму в розмірі 941 грн.17 коп. , а не 1039 грн., як вказує остання в уточненій позовній заяві від 17.02.2016 року, при цьому квитанція на а.с.4, в верхньому правому кутку - не читабельна і встановити , які ліки придбалися по цій квитанції і на яку суму не можливо(а. с.4).

Також, позивач не змогла пояснити суду, походження квитанції на суму 343 грн.24 коп., сплачену в ОД УАППЗ «Укрпошта»( а.с.4).

На запит Кілійського районного суду Одеської області було надано інформацію за вих. № 292, від 30.03.2016 року Комунальною бюджетною установою Кілійська центральна районна лікарня, в якій зазначено , що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на диспансерному обліку з 2002 р. у лікаря - невропатолога консультатично - діагностичного поліклінічного відділення КБУ Кілійської ЦРЛ з діагнозом: наслідки важкої спинальної травми з нижньою параплегією, відсутність функції опори та ходьби, порушення тазових функцій, є інвалідом - І групи безстроково. В зазначені у запиті дати: 06.07.2015 року, 23.08.2015 року, 24.08.2015 року, 08.09.2015 року, 02.11.2015 року, 30.12.2015 року, 10.01.2016 року, за медичною допомогою хвора не зверталась, медикаменти не виписувалися (а. с. 73).

Відповідно до повідомлення Управління соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації за вих. № 21-676, від 29.03.2016 року, ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кілійської райдержадміністрації та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 1 групи в розмірі 1234,34 грн. ОСОБА_2 забезпечувалася органами соціального захисту населення санаторно - курортними путівками до санаторно - курортних закладів в наступні періоди:

-сан. Пирогова м. Саки з 23.09.2009 по 06.11.2009 путівка № 3304;

-сан. Бурденко м. Саки з 29.09.2011 по 12.11.2011 путівка № 274508;

-сан. Пирогова м. Саки з 26.05.12 по 09.07.2012 путівка № 5215;

-сан. Пирогова м. Саки з 15.04.2013 по 28.05.2013 путівка № 6849.

З 28.01.2014 року перебуває на черзі для отримання путівки на санаторно - курортне лікування та зареєстрована в журналі обліку осіб за номером 11.

У 2015 році, ОСОБА_2, було запропоновано санаторно - курортну путівку до санаторію «Арктика» м. Бердянськ з 25.05.2015 року, від якої вона відмовилася, за сімейними обставинами (заява від 22.05.2015 року № 1202), у 2016 році запропоновано санаторно - курортну путівку до санаторію «Орізонт» смт. Сергіївка, з 11.03.2016 року. ОСОБА_2 від запропонованої путівки відмовилася з причини «не влаштовує санаторій» (акт про відмову від санаторно - курортної путівки від 09.03.2016 року). При цьому, позивач за компенсацією вартості самостійного лікування до управління соціального захисту населення не зверталася (а. с. 71).

Згідно довідки від 23.03.2016 року, виданої Кілійським УПСЗН, встановлено, що ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 дійсно знаходиться на обліку в Кілійському УПСЗН Одеської області, та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам І групи, таким чином за період з січня 2015 року по березень 2016 року, вона отримала 17 515 гривень 10 копійок (а. с. 72).

Також за вих. № 21-06/753, від 05.04.2016 року, Управління соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації, повідомило, що ОСОБА_5, мешканка АДРЕСА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кілійської райдержадміністрації з 16.12.2005 року та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду 1 групи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України, від 29 квітня 2004 року № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» в розмірі 161, 10 гривень, щомісячно. З 23.09.2015 року пенсію за віком в розмірі 1477, 34 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 05.04.2016 року, а також, ОСОБА_5, за період з вересня 2015 року по березень 2016 року отримала 9285 гривень та за той же період 1901 гривню 43 копійки (а.с. 87, 88, 89).

Згідно довідки № 475, від 03.03.2016 року, виданої відділом обслуговування громадян Управління пенсійного Фонду України в Кілійському районі Одеської області, відповідач - ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області, має інвалідність 3 групи, загального захворювання, та отримує пенсію в розмірі 1074, 00 грн. (а. с. 46).

Відповідно до повідомлення відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, від 16.03.2016 року, за вих. № 22/1764, державним виконавцем, 04.01.2016 року, для примусового виконання рішення суду та погашення боргу перед стягувачем ОСОБА_2, за виконавчим листом 2-2144/09, від 01.03.2011 року, виданим Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 втраченого заробітку та витрат на сторонній догляд у зв'язку з каліцтвом та заподіяною шкодою здоров'ю була винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_3 у розмірі 6052,36 гри. в банківських установах : ФООУАТ „ Ощадбанк", м.Одеса, МФО - 328845, Южне ГРУ ПАТ КБ „ Приват Банк", м. Одеса, МФО - 328704.

Згідно відповіді за №37/04-04/04-135/541, від 27.01.2016 року, з ФООУАТ „Ощадбанк" рахунки на ім'я ОСОБА_3 відсутні. Згідно відповіді за № 20.1.0.0.0/7-20160116/3015 від 27.01.2016 року ПАТ КБ „ Приват Банк", був накладений арешт на рахунки боржника. 28.01.2016 року та повторно 18.02.2016 року, державним виконавцем був направлений запит до ПАТ КБ „ Приват Банк" про надання інформації про залишок грошових коштів на усіх рахунках боржника. На теперішній час інформації щодо залишків коштів на рахунках боржника ОСОБА_3 до відділу не надходило, тому державним виконавцем не може бути виставлена платіжна вимога про списання коштів з рахунків боржника.

Згідно довідки ВДВС Кілійського РУЮ розрахунку заборгованості про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, а саме: втраченого заробітку з 27.08.2009 року, безстроково, щомісячно різницю між мінімальною заробітною платою та фактично отримуваною пенсією, на день стягнення - 11 гривень 46 копійок; витрат на сторонній догляд пов'язаних з ушкодженням здоров'я з 27.08.2009 року, безстроково, щомісячно по 50 % мінімальної заробітної плати, яка станом на день стягнення складає 630 гривень, а загальна заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_8, станом на 01.03.2016 року становить 5 991, 92 грн. (а.с.48, 49).

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України, від 22 лютого 2006 року, №187, «Про затвердження Порядку забезпечення санаторно - курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення» (із змінами та доповненнями), інваліди із захворюванням нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку) забезпечуються путівками: 1 та 2 групи - до санаторіїв спинального профілю з лікуванням строком на 35 днів (відповідно до медичних показань) у порядку черговості в міру надходження путівок.

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом частини першої ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Отже, колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, та правовідносини, що склалися, відповідно яких, ОСОБА_4 відмовилася від запропонованих їй у 2015- 2016 році безоплатних санаторно - курортних путівок, на власний розсуд, без рекомендації лікарів, за відсутності будь- яких медичних призначень та рекомендацій , обрала реабілітаційний центр у м.Львові з терміном лікування 9 днів, замість 35 днів, які передбачені санаторно-курортною путівкою спинального профілю для інвалідів 1 групи, позивач отримує кошти від відповідача ОСОБА_3 за рішенням Кілійського районного суду від 27 серпня 2009 року , з 27.08.2009 року безстроково, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1234 грн. 34 коп., ліки були придбані позивачкою самостійно, не за призначенням лікаря, про що свідчить відповідь № 292, від 30.03.2016 року головного лікаря Кілійського району, не скориставшись своєю пільгою, як інвалід 1 групи, придбала квитки на проїзд , вартість яких не підтверджена, у 2015 році не проходила обстеження і відсутні з цього приводу рекомендації МСЕК щодо її лікування в реабілітаційному центрі.

За встановлених обставин справи та з урахуванням вищевказаних норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, передбачених ст..ст. 57-59 ЦПК України відповідно ст. 60 ЦПК України своїх позовних вимог .

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, є аналогічними заявленим вимогам, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, тому, висновків суду не спростовують.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: В.А. Станкевич

С.О. Погорєлова