Провадження № 22-ц/779/46/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок втручання в систему центрального опалення мешканців квартири АДРЕСА_1 сталося затоплення її квартири № 12, що знаходиться поверхом нижче, тому просила стягнути з власника квартири № 14 ОСОБА_5 9 635,32 грн завданої майнової шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані залиттям квартири в сумі 9 635,32 грн, витрати за послуги експерта в сумі 1 800 грн та 487,20 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що повісток про розгляд справи відповідач не отримувала, тому не могла скористатися процесуальними правами. Суд не врахував, що відповідач оформила заявку на проведення експертизи, яку мав проводити експерт ОСОБА_8, однак позивач не допустила його в квартиру. ОСОБА_2 за рахунок завищення вартості збитків, спричинених затопленням, має намір провести ремонт житла. Акт затоплення не містить доказів, що затоплення сталося саме з вини ОСОБА_5, у ньому є тільки припущення про відкриті крани під час гідравлічних випробувань. Проте крани могли протекти при перевищенні гідравлічного тиску, однак даних записів тиску випробувань немає. Крім того, акт складений у відсутності відповідачки та її підпису, відмітки про відмову ОСОБА_5 від його підписання немає; не зазначено, в яких саме кімнатах квартири мало місце затоплення. Вона не згідна з оцінкою збитків без її участі, в якій не вказано матеріальний знос квартири до затоплення, тип ремонту, оцінювач про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок не попереджався. Тому просить оскаржуване рішення скасувати.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. 14.09.2015 ОСОБА_5, яка проживає в квартирі поверхом вище, затопила водою квартиру позивача, що підтверджується актом комісії балансоутримувача КП «ЄРЦ» від 15.09.2015, а саме: при проведенні гідравлічного випробовування на щільність мереж перед опалювальним сезоном було виявлено факт втручання мешканців квартири № 14 в систему шляхом зняття приладів опалення та залишення відкритими кранів у квартирі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача в заподіянні майнової шкоди позивачу доведена, оскільки на спростування протилежного доказів про це суду не надано.

Обставини та підстави покладення на відповідача обовязку відшкодування шкоди судом першої інстанції встановлені правильно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 згідно свідоцтв про право власності на житло від 13.10.1995 та про право на спадщину за законом від 09.09.2011 є власником квартири АДРЕСА_3.

ОСОБА_5 згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2015 є власником квартири № 14, розташованої в цьому ж будинку.

Квартира відповідачки розташована над квартирою позивачки.

За змістом ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить та несе ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 151 ЖК України та п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення.

14.09.2015 при проведенні гідравлічного випробовування на щільність мереж перед опалювальним сезоном відбулось залиття належної позивачці квартири.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт.

Як видно з акту № 03-13/07-65 від 15.09.2015 комісії КП «Єдиний розрахунковий центр», причиною залиття квартири № 12 є втручання в систему центрального опалення мешканців квартири № 14, які зняли прилади опалення та залишили відкритими крани у двох житлових кімнатах.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. ст. 151, 177 ЖК України на власника квартири покладено обов'язки забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, тощо.

Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання є обов?язком власника квартири (п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, ст. 151 ЖК України, ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири позивача складений з порушеннями, не відповідає формі типового акту.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначений акт є одним із доказів, на підставі яких суд першої інстанції встановив підстави цивільно-правової відповідальності відповідача: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правильно виходив із того, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, в результаті залишення відкритих кранів системи опалення.

Відповідач ОСОБА_5 як власник квартири № 14, розташованої на квартирою № 12, що належить ОСОБА_2, не спростувала відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.

Однак, із висновком суду про визначення розміру шкоди на підставі звіту субєкта оціночної діяльності ОСОБА_9 від 25.09.2015, згідно якого величина матеріального збитку становить 9 635,32 грн, погодитись не можна, ураховуючи наступне.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру завданих збитків позивач подала звіт № 15/05/09 від 25.09.2015 оцінювача СОД ОСОБА_9

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_5, не погоджуючись із проведеною без її участі оцінкою та визначенням розміру збитків, ставила питання про проведення судової експертизи, проте суд першої інстанції заперечення відповідача, не зважаючи на заочний розгляд справи, до уваги не взяв.

Колегія суддів не погоджується із поданим позивачем на підтвердження нанесених збитків звітом СОД ОСОБА_9, з якого вбачається, що субєкт оціночної діяльності вважає себе вільним від відповідальності, а висновок про розмір завданого власнику майна матеріального збитку являє собою лише незалежне судження СОД і сам по собі не породжує ніяких правових наслідків щодо обєкту оцінки (а. с. 11).

Наданий позивачем цей доказ не дає підстав для достовірного висновку про визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої внаслідок затоплення квартири, оскільки доказом пошкодження може бути оцінка майна, виконана у вигляді експертного дослідження, проведеного за ухвалою суду про призначення експертизи.

Як вбачається з висновку № 31 судової будівельно-технічної експертизи від 13.03.2017, аналізуючи пошкодження, виявлені під час проведення обстежень, що були завдані поверхням стель і стін в усіх приміщеннях досліджуваної квартири, експертом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_4 відбувалось через вилив великої кількості води з квартири № 14 поверхом вище цього ж будинку. Дані пошкодження є відновлювальні, але для їх ліквідації та відновлення якості необхідно провести відповідні ремонтно-відновлювальні роботи. Беручи до уваги, що затоплення даної квартири відбулось неодноразово, у короткий проміжок часу, експертом здійснено розрахунок ремонтно-відновлювальних робіт на момент проведення огляду. Розмір матеріального збитку, завданого внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_2 становить загальну суму 5 975,20 грн.

Колегія суддів відхиляє звіт оцінювача ОСОБА_9, який обумовив свій висновок власним судженням, прийняв у розрахунок збитків внаслідок залиття квартири № 12 вартість матеріалів та ремонтних і монтажних робіт ціни будівельних підприємств та магазинів з мережі Інтернет, натомість судовий експерт ОСОБА_8, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, на підставі діючих нормативно-законодавчих документів та Методики експертного дослідження пошкоджень (дефектів) квартир внаслідок їх залиття, на підтвердження нанесення позивачу збитків визначив вартість відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для ліквідації наслідків залиття квартири № 12 по Збірнику поточних одиничних розцінок на ремонтно-будівельні роботи, складених на основі РЕКНр та Державних будівельних норм України ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, введених в дію з 01.01.2014, з урахуванням нормативно-розрахункових показників та кошторисних норм.

З урахуванням додатково наданого акту № 03-13/07-54 від 12.08.2015, згідно якого у квартирі № 14 протікав кран холодної води у ванній кімнаті, експертом ОСОБА_8 проведено розрахунок вартості матеріального збитку, завданого внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_5, який становить: внаслідок затоплення 14.09.2015 3 877,60 грн; внаслідок затоплення 09.08.2015 2 097,60 грн. При цьому, експерт узяв до уваги, що затоплення квартири відбулось неодноразово, у короткий проміжок часу. Даний експертний висновок визначає лише прямі матеріальні збитки стосовно нерухомості.

Висновок № 31 судової будівельно-технічної експертизи від 13.03.2017 судового експерта ОСОБА_8 узгоджується з вимогами ст. 1192 ЦК України щодо визначення розміру збитків, які підлягають відшкодуванню позивачу внаслідок неналежної експлуатації та утримання відповідачем майна, що перебуває у її власності.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що шкода, завдана позивачу залиттям належних їй приміщень, підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 5975,20 грн (3 877,60 грн + 2 097,60 грн).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру матеріальних збитків, завданих залиттям квартири з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України.

В решті оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року в частині визначення розміру матеріальних збитків, завданих залиттям квартири змінити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток, завданий залиттям квартири в сумі 5 975,20 грн.

В решті заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_10