РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/192/17

27 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

прокурора Богельська О.Б.

представника позивача - Алексійчук С.В.

відповідачі - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду справу №564/192/17 за позовом органу опіки і піклування - Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування - Костопільська районна державна адміністрація в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у службі у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області на обліку дітей, які опинись у складних життєвих обставинах, перебувають малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із проживанням в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків із виховання дітей. 03.08.2016 року діти були знайдені у будинку АДРЕСА_2. Вони перебували без батьків протягом тижня. Діти з 08.08.2016 року знаходяться у Харківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За період перебування дітей у закладі, їх відвідувала лише бабуся по лінії матері ОСОБА_6. ОСОБА_5 знала про місцеперебування своїх дітей, попереджена про наслідки злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Присутні в судовому засіданні представник позивача та прокурор позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечують щодо розгляду справи за відсутності відповідачів та винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Присутній в судовому засіданні представник Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області пояснила суду, що відповідачі за час проживання на території села Велика Любаша Костопільського району Рівненської області зарекомендували себе з негативної сторони. Підтримує позовні вимоги.

Дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, суд, дотримуючись вимог ст.224 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення у справі.

Суд, заслухавши представника позивача та Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, прокурора, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

ОСОБА_7 є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 19.08.2016 року Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с.5/.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 25.08.2016 року Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с.5 на звороті/.

Мати дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка міста Харкова, проживала з 2006 по 2011 рік по АДРЕСА_1. За цією адресою і зареєстрована. За місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. У 2011 році виїхала проживати у м.Харків.

Батько малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований АДРЕСА_1. За місцем проживання характеризується негативно. Зараз за місцем реєстрації не проживає. За останньою інформацією перебуває у м.Харків, точна адреса проживання - невідома.

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 03.08.2016 року була виявлена дитина ОСОБА_3 знайдена у АДРЕСА_2. Документи на дітей відсутні. Зі слів дитини встановлено, що мати залишила сина та доньку на сусідку і обіцяла повернутися, але протягом 1 тижня жінка не повернулась. Дитина доставлена до Шевченківської центральної районної лікарні /а.с.12/.

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 03.08.2016 року була виявлена дитина ОСОБА_9 знайдена у АДРЕСА_2. Документи на дітей відсутні. Зі слів дитини встановлено, що мати залишила сина та доньку на сусідку і обіцяла повернутися, але протягом 1 тижня жінка не повернулась. Дитина доставлена до Шевченківської центральної районної лікарні /а.с.13/.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_10 відносно сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, від 21.10.2016 року №566, в серпні 2016 на території Шевченківського району Харківської області були знайдені діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2. 08.08.2016 року діти ОСОБА_3 та ОСОБА_10 були направлені в Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей. Згідно довідки Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області №952/02-07 від 10.08.2016 року діти зареєстровані на території Рівненської області. Відповідно до характеристики на ОСОБА_5, 1984 року народження, мати трьох дітей, зареєструвалась та проживала в с.Велика Любаша з 01.06.2006 року в 2011 році вибула в м.Харків без зняття з реєстрації. За час проживання на підвідомчій території зарекомендувала себе з негативної сторони, бували випадки зловживання алкогольними напоями. Вільний час проводила в сумнівних компаніях. Повагою та авторитетом в односельчан не користувалася. Відповідно до довідки характеристики на ОСОБА_4, 1983 року народження, має двох дітей, за час проживання на підвідомчій території зарекомендував себе з негативної сторони зловживав алкогольними напоями. Вів аморальний спосіб життя. ОСОБА_4 поїхав за дружиною до м.Харкова та не повернувся. Місцезнаходження чоловіка невідоме. Згідно заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28.09.2012 року справа №1710/2-701/12 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позбавлені батьківських прав на свою старшу доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10. За поданням служби у справах дітей райдержадміністрації громадянку ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності через безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов'язків. Враховуючи все вищевикладене, з'ясувавши всі істотні обставини, керуючись нормами українського законодавства, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, служба у справах дітей райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_10 відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с. 10,11/

Згідно характеристики №436 від 04.05.2012 року на ОСОБА_4, за час проживання на підвідомчій території зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями. Веде аморальний спосіб життя. Проводить вільний час в сумнівних компаніях /а.с16/.

Згідно характеристики №458 від 10.05.2012 року на ОСОБА_5, за час проживання на підвідомчій території зарекомендувала себе з негативної сторони, бували випадки зловживання алкогольними напоями. Вільний час проводила в сумнівних компаніях. Повагою та авторитетом в односельчан не користувалася. /а.с16 на звороті/.

Згідно протоколу бесіди з ОСОБА_5 від 05.08.2016 року, провідним спеціалістом служби у справах дітей райдержадміністрації, фахівцем з соціальної роботи Районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в кабінеті служби у справах дітей райдержадміністрації проведено бесіду з ОСОБА_5. З жінкою було з'ясовано причини та обставини, чому діти були залишені на досить тривалий термін одні. ОСОБА_12 пояснила, що раніше разом з дітьми проживали в м.Харкові, в квартирі свого співмешканця. В зв'язку з боргами, ріелтори забрали квартиру та виселили їх в с.Березове Шевченківського району Харківської області. Жінка при собі не має жодних документів, ані паспорту, ані свідоцтв про народження дітей. Зі слів ОСОБА_12 всі документи були вже давно втрачені. Дітей залишила вдома та поїхала на роботу до м.Харків, але в зв'язку з тим, що не мала грошей не могла повернутись додому. Під час бесіди жінка мала похмільний вигляд та видимий синець на лівій частині обличчя під оком /а.с.17/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі "Савіни проти України", пункт 49 рішення у справі "Хант проти України").

Вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").

Розглядом справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист "прав і свобод" малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі мають негативні характеристики за місцем проживання, зловживають алкогольними напоями, не приймають участі в навчально-виховному процесі дітей.

За вказаних обставин враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків.

Судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі "Савіни проти України").

Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачі жодного разу не звернулись до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки.

В даному випадку позбавлення батьківських прав не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьками та дітьми.

Суд звертає увагу, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому статтею 169 Сімейного кодексу України.

Суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав буде сприяти дитям у визначенні їх правового статусу, як захищеної групи осіб і отримувати відповідну соціальну допомогу від держави, чого діти на даний час з вини батьків позбавлені, і останні, як законні представники дитей не сприяють цьому протягом тривалого часу.

Суд враховує, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину. Таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину.

Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами суд не знаходить підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків, оскільки відповідачі знаходяться під наглядом соціальних органів протягом тривалого часу і їм надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, такий час у них був і протягом судового розгляду, але виходячи з наведених вище обставин, вони таких заходів не вжили.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про ухилення від виховання дітей відповідачами, свідоме нехтування ними своїми обов'язками і небажання виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд дійшов переконливого висновку, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі "Ньяоре проти Франції"), і в такому випадку судом на перше місце ставляться "якнайкращі інтереси дитини" оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини №14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3).

Враховуючи викладене вище позовні вимоги органу опіки і піклування - Костопільська районна державна адміністрація в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки і піклування - Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_11, паспорт серія НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25.08.2016 року).

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25.08.2016 року).

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.08.2016 року).

Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук