РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8880/16-ц

пр. № 2/759/589/17

24 лютого 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: преставника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Карпати-М», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Карпати-М» на її користь в якості відшкодування матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 177015 грн. 59 коп., в якості компенсації моральної шкоди грошову суму у розмірі 25000 грн. 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 17.03.2016 о 20 год. 20 хв. сталася ДТП. Постановою Святошинського райнного суду третю особу визнано винним та встановлено, що він рухався на автомобілі власність якого належить ТОВ «Транс-Карпати-М». Моральна шкода полягає у стані стійкої емоціональної напруги, відчуття тривоги, постійні нервові переживання, а також довготривалої неможливості користування власним автомобілем.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням, надіславши до суду заперечення проти позовних вимог, просив у позові відмовити.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.03.2016 о 20 год. 20 хв. сталася ДТП під керуванням ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1 із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2016 ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення у розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 20).

Згідно постанови суду на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 працював водієм у ТОВ «Транс-Карпати-М».

На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова група ТАС відповідно до полісу від 04.01.2016 за №АЕ8553364 (а.с. 8).

Листом від 16.01.2016 №Г1400/1585 ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомила позивача, що матеріальний збиток складає відповідно до заяви 47000 грн. 00 коп., франшиза, згідно Поліса від 04.01.2016 №АЕ8553364 становить 950 грн. 00 коп.

Відповідно до Звіту від 17.05.2016 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку складає 221565 грн. 59 коп, що значно більше ніж отримана сума страхового відшкодування.

Згідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 28.01.2015 у справі №6-229 цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з пояснень сторін по справі та наданих суду доказів, позивачем не доведено, що на час час вчинення ДТП ОСОБА_3 перебував на маршруті та виконував свої трудові обов'язків, а належний відповідачу транспортний засіб використовувався третьою особою у власних цілях.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підстави для покладення відповідальності за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на роботодавця відсутні, а тому матеріальна шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки в порядку передбаченому ст. 1172 ЦК України не може бути стягнута з роботодавця.

На підставі викладеного, керуючись вимогами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №6-229 цс14; ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Карпати-М», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: