УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"09" листопада 2017 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управляння служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити наступний спосіб його участі у вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисте спілкування: кожний будній день з 10-00 до 18-00 год. з правом залишити у себе дитину на ніч три рази на тиждень.

Позивачем також подано заяву, у якій просить забезпечити позов шляхом встановлення обов'язку вчинити певні дії, а саме зобов'язати ОСОБА_2 під час розгляду позову про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - забезпечувати можливість моїх побачень з донькою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, один раз на тиждень, кожної неділі з 10-00 до 14-00. Посилається на те, що протягом березня - вересня 2014 року він намагався мирним шляхом врегулювати питання зустрічей з дитиною та порядок участі у її виховані, але це не принесло жодних результатів, і, тому, він вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права на батьківство. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016, рішення суду першої інстанції скасовано, та встановлений інший графік, а саме: кожен вівторок та четвер місяця з 10.00 до 12.00, перша та третя субота та друга та четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 із поверненням дитини до постійного місця проживання. Проте, відповідачка знову проігнорувала рішення суду і продовжувала перешкоджати його зустрічам з донькою. На протязі вже більше трьох роки йому жодного разу не вдалося побачити доньку, ані в добровільному (зі згоди ОСОБА_2К.), ані в примусовому порядку на виконанні рішення суду. Викладені обставини у сукупності дають усі підстави вважати, що відповідач й надалі буде здійснювати протизаконні дії, злісно порушуючи права власної дитини на побаченні з її рідним батьком та його права на побачення з неповнолітньою дитиною. І взагалі не ієну жодного альтернативного ефективного варіанту захисту цих, систематично порушуваних прав ніж покладення на відповідачку обов'язку надавати хоча б в певний чітко встановлений обмежений час йому та його дитині бачити один одного, шляхом використання правового механізму забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

09.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 4 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з заяви, заявник обґрунтовує необхідність забезпечення позову тим, що він позбавлений можливості бачитися з донькою, навіть у той час, який вже встановлений рішенням апеляційного суду.

Разом з тим, такі обставини не можуть бути підставою для забезпечення позову, оскільки заявник фактично просить шляхом забезпечення позову встановити інший спосіб участі у вихованні доньки ніж той, який вже встановлений Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016, тобто фактично має місце підміна та виконання іншим чином Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016, що є неприпустимим. Невиконання Рішення апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016, про що зазначає позивач, знаходиться в площині виконання судового рішення, яке набуло законної сили, та не може бути підставою для забезпечення позову.

На підставі викладено, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управляння служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -