ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», від імені якого діє Гринь Костянтин Андрійович, на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначало, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 22 950,49 доларів США на придбання автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зі сплатою 16,92% річних та кінцевим терміном повернення 27 травня 2013 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки № 167, згідно з яким останнє зобов'язалось відповідати за належне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за договором від 28 травня 2008 року у межах 10 000 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 кредитних зобов'язань станом на 3 січня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 95 081,33 долар США, що за курсом НБУ становить 759 699 грн84 коп.

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 93 829,77 доларів США, що еквівалентно 749 699 грн84 коп, і витрати на правову допомогу у розмірі 3 200 грн; стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 3 січня 2014 року у сумі 37 002,13 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 21 810,48 доларів США, 8 554,80 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 6 636,85 доларів США комісії та 50 000 грн пені за невиконання зобов'язань за договором.

У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», від імені якого діє Гринь К.А., посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині відмови у позові і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням суду від 2 листопада 2011 року звернено стягнення на предмет застави - автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 - у рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором у сумі 180 686 грн50 коп., проте позивачем не надано належного розрахунку заборгованості з урахуванням вказаного рішення та не надано відомостей про його виконання.

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ст. 625 ЦК України і дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення штрафу, зменшив розмір пені і відмовив у позові до ПАТ «Акцент-Банк» у зв'язку з пропуском позивачем строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 22 950,49 долари США на придбання автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зі сплатою 16,92% річних та кінцевим терміном повернення 27 травня 2013 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки № 167, згідно з яким останнє зобов'язалось відповідати за належне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань за договором від 28 травня 2008 року у межах 10 000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 листопада 2011 року передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» вилучений у ОСОБА_3 автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. У рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором, яка станом на 29 квітня 2009 року складає 180 686 грн50 коп, що еквівалентно 23 465,78 доларам США, звернуто стягнення на предмет застави шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України та надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з розрахунком, станом на 3 січня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становила 95 081,33 доларів США, що еквівалентно 759 699 грн84 коп., та складалась із заборгованості за кредитом у сумі 21 810,48 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 8 554,80 доларів США, 6 636,85 доларів США комісії та 53 521,72 доларів США пені.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за основним зобов'язанням та дійшовши обґрунтованого висновку, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет застави не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору, апеляційний суд не сприяв повному і всебічному розгляду справи у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не перевірив належним чином доводи ОСОБА_3 про виконання ним рішення суду, не з'ясував, чи не призведе стягнення заборгованості за кредитом у цій частині до подвійного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені такі порушення норм процесуального права в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, що унеможливили встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення в цій частині не можуть вважатись законним і обґрунтованим та підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, відмовляючи у позові в частині вимог до ПАТ «Акцент-Банк», апеляційний суд не звернув уваги на те, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

За положеннями ст. 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Критерієм розмежування справ цивільного і господарського судочинства є одночасно як суб'єктний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, в тому числі підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи справу в частині вимог до ПАТ «Акцент-Банк» у порядку цивільного судочинства, суди зазначені положення закону не врахували і не звернули уваги на те, що позовні вимоги у цій частині не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі в частині вимог до ПАТ «Акцент-Банк» - закриттю згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 205, 336, 338, 340, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», від імені якого діє Гринь Костянтин Андрійович, задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року скасувати.

Справу в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Провадження у справі в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
Судді:Є.П.Євграфова Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова