Справа № 739/1533/17
Провадження № 2-о/739/87/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ларинівська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявник), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання з її матірю ОСОБА_3, яка померла 06 червня 2004 року.

Свою заяву мотивує тим, що вона постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_3 на день її смерті. При цьому була зареєстрована за іншою адресою в тому ж населеному пункті. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини своєї матері.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити повністю з підстав, викладених у заяві, заявниця пояснила, що з 2003 року до дня смерті своєї матері вона постійно проживала з нею в її будинку та доглядала за матірю, оскільки та постійно тяжко хворіла і фактично не могла самостійно пересуватися.

Представник заінтересованої особи до суду не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 дала показання про те, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 і добре знає родину заявниці. Свідок підтвердила, що заявниця протягом останнього року життя її матері проживала в будинку останньої та доглядала за своєю матірю, яка тяжко хворіла. Після смерті матері заявниця залишилася проживати в її будинку, де живе до цього часу.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дав показання про те, що він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та є сусідом заявниці. Свідок підтвердив, що заявниця останній рік життя своєї матері постійно проживала в будинку останньої та доглядала за нею, оскільки та тяжко хворіла і не могла самостійно пересуватися. Після смерті матері вона продовжила жити в цьому будинку.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 06 червня 2004 року в с. Бугрирнівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Заявниця є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення нею шлюбу з ОСОБА_6 (а.с. 7).

Згідно паспорта заявниці остання з 28 жовтня 1978 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

З довідки виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської обалсті від 31 серпня 20017 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 за місцем свого проживання була зареєстрована одна (а.с. 9).

Водночас, згідно довідки виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 10 квітня 20017 року за ОСОБА_3 за час життя здійснювала догляд її донька, тобто заявниця, яка постійно допомагала своїй матері по господарству (а.с. 9).

З показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що заявниця не лише постійно доглядала за своєю матірю ОСОБА_3, а й проживала разом з нею на день її смерті в будинку останньої.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця фактично постійно проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_3 в с. Бугринівка Новгород-Сіверського району, в будинку останньої. Той факт, що місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою в тому ж населеному пункті жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.

Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки заявниця є донькою ОСОБА_3 і згідно статті 1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги, то встановлення факту постійного проживання заявниці з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Ларинівська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала зі своєю матірю ОСОБА_3, яка померла 06 червня 2004 року, на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко