Справа № 148/1544/17
Провадження №2-о/148/99/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Тульчинської державної нотаріальної контори про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаною вище заявою, яку мотивувала тим, що 10.02.2017 року помер ОСОБА_2, з яким вона проживала. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельна ділянка. Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 заявник звернулася в Тульчинську державну нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв"язку з тим, що вона не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом. Про існування інших спадкоємців заявнику не відомо. Сімейні відносини між нею та спадкодавцем виникли у 1984 році і тривали до смерті останнього. Вона спільно проживала з ОСОБА_2. Проживаючи разом, заявник постійно доглядала його, допомагала в побуті, купувала ліки та після його смерті поховала.

З огляду на викладене, заявник звернулася до суду та просить встановити факт, що вона проживала однією сім"єю з ОСОБА_2 з 1984 року до дня смерті його смерті - 10.02.2017 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1, її представник ОСОБА_3 вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Зазначили, що встановлення факту проживання однією сім"єю необхідне заявнику для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2, оскільки в інший спосіб, окрім як в судовому порядку, вона підтвердити даний факт не може, так як в зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Представник заявника пояснив суду, що він є її сином. Будучи ще дитиною він разом з матірю та ОСОБА_2 проживали однією сімєю, у них був спільний побут, хоча мати в шлюбі з ОСОБА_2 не перебувала. Його мати проживала з останнім до дня його смерті.

Представник заінтересованої особи - Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що заявник є його сусідкою. ОСОБА_2 він також знав як свого сусіда, оскільки він проживав разом з заявником по вул. Пестеля, 29 в м. Тульчині, починаючи з вісімдесятих років, вони спільно вели господарство.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є головою вуличного (квартального) комітету по вул. Пестеля в м. Тульчині. Знає заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вони проживали разом однією сімєю по вул. Пестеля, 29 близько пятнадцяти років, хоча ОСОБА_2 і не був зареєстрований за вказною адресою.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, свідків, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №369153, виданого 14.02.2017 року Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 10 лютого 2017 року у віці 55 років (а.с. 5).

З довідки Тульчинської міської ради № 573 від 22.02.2017 року вбачається, що померлого 10.02.2017 року ОСОБА_2 поховала за власний рахунок його співмешканка - заявник ОСОБА_1 (а.с. 6). Копія накладної №11 від 10.02.2017 року також підтверджує даний факт (а.с. 9).

Відповідно довідки Тульчинської міської ради № 574 від 22.02.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки голови квартального (вуличного, будинкового) комітету від 23.02.2017 року ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.03.1980 року. З нею проживав, але не був зареєстрований за даною адресою з 1984 року по день смерті - 10.02.2017 року ОСОБА_2 (а.с. 8).

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2, судом встановлено, що після його смерті 21.02.2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 (а.с. 25-30). Інший спадкоємців, які б прийняли після нього спадщину, з матеріалів даної справи не встановлено.

Згідно постанови державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори № 823 від 04.09.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, в зв"язку з відсутністю факту родинних відносин між ними (а.с. 16).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог, оскільки в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що вона, починаючи з 1984 року по день смерті ОСОБА_2 - 10.02.2017 року проживала з останнім однією сім"єю, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов"язки.

Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав та з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити даний факт вона не в змозі, суд вважає можливим задовольнити її заяву.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212 -215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Тульчинської державної нотаріальної контори про встановлення факту задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім"єю з ОСОБА_2 з 1984 року до дня смерті останнього - 10.02.2017 року.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко