Справа № 211/1049/15-ц
Провадження № 2/211/32/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді С.В. Ткаченко

при секретарі Л.В. Польчик

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

за відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю , просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, буд. 14,яке складається з:- житлового будинку з прибудовою А-1 загальною площею - 47,1 кв.м., житловою -27, 3 кв.м., сараю Б площею забудови 21,0 кв.м., вбиральні Г площа забудови 1,0 кв.м.,хвіртка №1, огорожа №2, водоколонка І, вимощення II, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 344Цивільного Кодексу України - за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що у чоловіка позивачки ОСОБА_6 була двоюрідна тітка - ОСОБА_7, яка до дня своєї смерті - 20 листопада 1998 року, постійно проживала і була власницею домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вул.. Заньковецька, буд. 14. У позивачки збереглася лише ксерокопії свідоцтв, що підтверджують права власності на це майно ОСОБА_7 (копія свідоцтва про право власності від 10.08.1991 року реєстр №1-2717 та копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.1991 року реєстр №1-2119), оригінали документів з часом було втрачено. Після її смерті вказане домоволодіння залишилося безхазяйним. Починаючи з 1999 року позивач із сімєю періодично приводили будинок та город до ладу, а з березні 2003 року вирішили там проживати постійно. Спадкоємців інших черг, які встановлені у ст. 1263 -1265 ЦК України, в попередньому законодавстві передбачено не було. Відповідно до цього оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 неможливо. 19 березня 2003 року в день, коли позивач з сім»єю вирішили переїхати до цього будинку, ними були зроблені фото, які до позову додаються. Знімками позивач підтверджує, що домоволодіння перебувало у занедбаному стані, потребувало капітального ремонту та прибирання. З того ж дня позивач і члени її сімї - чоловік ОСОБА_6 та малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, стали проживати ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно, але зареєструвати своє місце проживання за цією адресою було і є неможливим в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Факт того, що позивач та члени її сімї дійсно проживають у вказаному домоволодіння та відкрито ним користуються підтверджується актом, який складений та підписаний сусідами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, кожен окремо, позовні вимоги підтримали. Далі представник позивача надала суду заяву про закінчення розгляду справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали.

Відповідач ОСОБА_3 , яка проживає в Росії, в м. Новосибірську , була допитана за дорученням суду та як відповідач пояснила, що вона не знає позивача, проти задоволення позову заперечує. Власником спірного будинку був її батько ОСОБА_9 , який в 1990 році помер, потім власницею стала ОСОБА_7 мати, після смерті матері ніхто не переоформлював право власності на будинок. За будинком доглядала ОСОБА_10, на яку відповідач видала довіреність на оформлення спадкових справ від її імені. Також спадкоємецею стала ОСОБА_4, але вона також не вступила в спадщину.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з"явилася, про день слухання справи неодноразово повідомлялася.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що є сусідом позивачки , проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, знає сім»ю позивача та те, що вони проживають в будинку за адресою м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, 14 з 2002-2004 року. Будинок був запущений на не доглянутий, позивач привела його в належний стан.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що вона сусідка позивачки, знає її сім»ю, підтверджує, що позивач з сім»єю живуть в будинку за адресою м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, 14 з 2003 року, відповідачів свідок не знає і ніколи не бачила. Будинок позивач доглядає та підтримує в належному стані.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

У судовому засіданні встановлено, що у чоловіка позивачки ОСОБА_6 була двоюрідна тітка - ОСОБА_7, яка до дня своєї смерті - 20 листопада 1998 року, постійно проживала і була власницею домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вул.. Заньковецька, буд. 14 (копія свідоцтва про право власності від 10.08.1991 року реєстр №1-2717 та копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.1991 року реєстр №1-2719), оригінали документів з часом було втрачено. (а.с. 5,6).

Після її смерті вказане домоволодіння залишилося безхазяйним.

Починаючи з 1999 року позивач із сімєю періодично приводили будинок та город до ладу, а з березні 2003 року вирішили там проживати постійно, що підтверджено поясненнями свідків.

19 березня 2003 року в день, коли позивач з сім»єю вирішили переїхати до цього будинку, ними були зроблені фото, які до позову додаються. Знімками позивач підтверджує, що домоволодіння перебувало у занедбаному стані, потребувало капітального ремонту та прибирання. (а.с. 8-12).

З того ж дня позивач і члени її сімї - чоловік ОСОБА_6 та малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, стали проживати ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно.

Факт того, що позивач та члени її сімї дійсно проживають у вказаному домоволодіння та відкрито ним користуються підтверджується актом, який складений та підписаний сусідами по вулиці Заньковецькій, а саме: будинок №12 ОСОБА_13, будинок №15 - ОСОБА_14, будинок №16 - ОСОБА_12 Підписи сусідів підтверджуються головою вуличного комітету №17 ОСОБА_15. (а.с. 13).

До того ж до позову додаються вибірково копії квитанцій щодо сплати позивачем комунальних платежів щодо утримання вказаного майна (від 24.01.2014 року, від 26.12.2013 року; від 27.04.2012 року; від 29.08.2011 року; від 29.07.2011 року; від 27.12.2010 року). (а.с. 14-19).

Також до позову додаються фотографії вказаного домоволодіння, які зроблені 16 лютого 2015 року, на яких видно, що сам будинок та прилегла земельна ділянка доглянуті, відновлена огорожа. (а.с. 20-25).

У березні 2014 року ТОВ «НВП ПРАЙД» проведене технічне обстеження домоволодіння, яке є предметом позову. Відповідно до даних, викладених у технічному паспорті, копія якого до позову додається, домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовою А-1 загальною площею - 47,1 кв.м., житловою - 27, 3 кв.м., сараю Б площею забудови 21,0 кв.м., вбиральні Г площа забудови 1,0 кв.м., хвіртка №1, огорожа №2, водоколонка І, вимощення II. (а.с. 26 47).

Однак відповідно до свідоцтва про право власності від 10 08 1991 року та схематичного та поетажного плану , які надані КП ДОР « Криворізьке бюро технічної інвентаризації 16 04 2014 року домоволодіння та забудови мають відповідно до інвентарної справі інші розміри та перелік. А саме, домоволодіння складається з житлового будинку А-1 житловою площею - 27, 50 кв.м., літня кухня Б, водо колонка І, замощення ІІ, огорожа 1,2, вбиральня В . Тому позов в частині визначення будівель підлягає частковому задоволенню , в рамках наявних документів в БТІ.

Відповідно до довідки КП ДОР " Криворізьке бюро технічної інвентаризації " правовстановчі документи на вищевказаний житловий будинок з господарчими побудовами зареєстровано в реєстровій книзі № 204, сторінка 223, запис 45023 на ім"я ОСОБА_7 .

Згідно повідомлення Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори на запит суду, повідомлено , що після померлої 20.11.1998 року ОСОБА_7 заведена спадкова справа № 236/1999 від 21.04.1999 року. З заявами про прийняття спадщини звернулися 21.04.1999 року ОСОБА_10 від імені доньки померлої ОСОБА_3 та 12.05.1999 року з заявою звернулася онука ОСОБА_4. Заповіт не складався. (а.с. 70). На момент звернення з заявами ОСОБА_3 проживала в Росії, а ОСОБА_4 в м. Дніпро, вул. Добровольців, 6/305.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За нормами ст. 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Згідно довідки наданої суду Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті власниці будинку ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова), володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право власності за набувальною давністю може бути набуто на безхазяйну річ.

Отже суд приходить до висновку, що позивач починаючи з березня 2003 року добросовісно, відкрито та безперервно володіли домоволодінням № 14 по вул. Заньковецькій у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Утримувала, підтримували в належному стані будинок та присадибну ділянку, постійно мешкають на протязі 14 років, вважають будинок своїм, так як укладають договори на його обслуговування, сплачують комунальні послуги, проводять поточні ремонтні роботи.

Керуючись ст.ст.328,344 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 , 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), право власності на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заньковецької, буд. 14, яке складається з: - житлового будинку А-1 житловою площею - 27, 50 кв.м., літня кухня Б, водо колонка І, замощення ІІ, огорожа 1,2, вбиральня В , в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України - за набувальною давністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_16