Справа № 212/5070/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2017 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Колочко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Деменко А.С.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
21 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач. Однак, останній в спірній квартирі не проживає більше року, комунальні послуги не сплачує, що створює перешкоди позивачу в здійсненні її права користування та розпорядження майном.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечення проти позову не надав, в зв`язку з чим суд за згодою позивача розглянув справу в заочному порядку.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04 березня 2017 року, згідно якому дарувальник ОСОБА_3 подарував, а обдаровувана ОСОБА_1 прийняла вказану квартиру в дар (а.с. 5-6).
З договору дарування вбачається, що квартира належить дарувальнику ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою 25.06.2008 за реєстровим № 1-2258 і зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ».
Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрований в реєстрі № 2-616 (а.с. 7).
Згідно акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 та затвердженому ТОВ «УЮТ-2011», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з березня 2014 року і до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_2 не проживає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що він являється батьком позивача ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 його двоюрідний племінник, який приблизно в 2001-2002 роках приїхав з Миколаївської області навчатися до ОСОБА_4 і оселився у матері свідка, яка зареєструвала ОСОБА_2 . Коли померла мати свідка, він отримав квартиру у спадок за законом, а потім в 2017 році подарував квартиру своїй дочці позивачу у справі. ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі приблизно з 2010 року. На прохання знятися з реєстрації, з яким в 2015 році до нього звертався свідок, відмовився через те, що при знятті з реєстрації потрібно робити відмітку у військовому комісаріаті. Після цього відповідача не бачив і не спілкувався.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона сусідка позивача. ОСОБА_2 вона знала, він приїжджав до ОСОБА_4 навчатися і оселився у своєї бабки, а потім одружився і виїхав з квартири приблизно в 2004-2006 роках. Після цього вона його жодного разу в квартирі не бачила.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Таким чином, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою.
В зв`язку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, відповідач по справі втратив право її користування, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сім`ї. Слід зазначити, що договором дарування від 04.03.2017 попередній власник квартири не передбачив перехід прав та обов`язків щодо користування квартирою колишнім членом його сім`ї ОСОБА_2 до нового власника житла.
Таким чином, враховуючи зазначені вище норми, з урахуванням припинення у ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру, суд вважає, що з припиненням права власності одночасно припиняється і право користування квартирою у його членів сім`ї, як складова частина змісту права власності.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача суд стягує на користь позивача витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складений та підписаний 06 листопада 2017 року.

Суддя: О. В. Колочко