Провадження № 2/760/206/17
у справі №760/3375/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», про звільнення майна з-під арешту,
20.02.2017 позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить зняти арешт з усього належного їй майна, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 14.09.2012 року ВП№34250951, в тому числі:
- квартири за адресою: АДРЕСА_4 (1/2 частка);
- квартири за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р., АДРЕСА_1 (1/2 частка);
- транспортного засобу: реєстраційний номер: НОМЕР_2, 1976 року випуску, марка: ГАЗ, модель: 24, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником вищевказаного майна. ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві постановою від 14.09.2012 в межах виконавчого провадження №34250951 накладено арешт на вказане майно. Дане виконавче провадження порушене відділом щодо примусового виконання судового наказу, виданого Солом'янським районним судом м. Києва №2-н-1682/11 про стягнення з неї на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги.
З приводу підстав накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження №34250951, позивач вказує, що такі підстави відпали, оскільки постановою державного виконавця від 15.10.2012 зазначене виконавче провадження закінчено, в судовий наказ про стягнення заборгованості передано до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Разом з цим, 30.09.2014 державним виконавцем вказаного відділу винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.
З наведених підстав вказує, що на даний час її право власності обмежене без наявності для того законних підстав, у зв'язку з цим просить позов задовольнити.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності на позовних вимогах наполягає.
Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи відповідачі та третя особа повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставили, з заявою про розгляд справи у відсутності представників до суду не зверталися.
З огляду на належне повідомлення відповідачів та третьої особи про час та місце розгляду справи, суд керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згоди позивача висловленій у заяві, знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності представників відповідача та третіх осіб, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач являється власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, право власності на яку набуте нею на підставі свідоцтва про право на спадщину, 6-1233, виданим 18.11.2010 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою.
Крім того, на підставі свідоцтва про право власності від 03.03.2006, виданого виконкомом Вишневої міської ради згідно з розпорядженням №3 від 03.03.2006, позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2.
Постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 14.09.2012 року в межах виконавчого провадження №34250951 на все майно, належне позивачу на праві власності накладено арешт.
З матеріалів справи вбачається, що дане виконавче провадження порушене відділом щодо примусового виконання рішення суду, а саме судового наказу, виданого Солом'янським районним судом м. Києва №2-н-1682/11 про стягнення з неї на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної у м. Києві ради, правонаступником якого є третя особа, заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 15.10.2012 виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 30.05.2012 №2-н-1682/11 закінчено на підставі п. 5 ст. 20, п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ спрямований до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві.
Згідно відомостей зазначених у листі ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, за підписом головного державного виконавця Коломієць І.М. вбачається, що згідно даних єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №35052230 з примусового виконання виконавчого судового наказу №2-н-1682/11 про стягнення з позивача на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної у м. Києві ради, правонаступником якого є третя особа, заборгованості за житлово-комунальні послуги.
30.09.2014 державним виконавцем відділу на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Постанова про стягнення виконавчого збору та виконавчих втрат на проведення виконавчих дій винесена в окреме виконавче провадження, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто в повному обсязі, матеріали виконавчих проваджень знищені.
Таким чином, судом встановлено, що рішення суду, а саме судовий наказ, виданий Солом'янським районним судом м. Києва №2-н-1682/11 про стягнення з позивача на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної у м. Києві ради, правонаступником якого є третя особа, заборгованості за житлово-комунальні послуги, фактичного виконане в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» /у редакції чинній на час прийняття рішень уповноваженими особами державної виконавчої служби/, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.
Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що питання про скасування арешту, накладеного на майно позивача, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві підчас прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження не вирішувалось.
Згідно довідки від 30.12.2016 №235, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», станом на 01.12.2016 заборгованість позивача за житлово-комунальні послуги відсутня.
Таким чином, виходячи із обставин наведених вище, з урахуванням того, що рішення суду фактичного виконане, а виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуті в повному обсязі, суд дійшов висновку, що підстави для обтяження майна позивача на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 15.10.2012, винесеної в межах виконавчого провадження №34250951, - відпали, а тому на час вирішення даного позову таке обмеження здійснюються без наявності для того законних підстав.
У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином з урахуванням обставин наведених вище, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення вимог позивача щодо звільнення зазначеного ним майна з під арешту, оскільки як встановлено судом, підстави для обтяження цього майна відповідно до постанов уповноважених осіб органів державної виконавчої служби відпали через погашення заборгованості та завершення виконавчих проваджень, вимоги позивача про звільнення зазначеного майна з-під арешту в цій частині належить задовольнити.
Разом з цим, з урахуванням того, що підставою судового захисту цивільних прав є їх порушення, невизнання або оспорювання, і матеріали справи не містять доказів, які свідчать про порушення права власності позивача щодо інших об'єктів, в решті позовних вимог належить відмовити.
З урахуванням зазначених висновків суду, з відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Звільнити з-під арешту, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 14 вересня 2012 року в межах виконавчого провадження №34250951, наступне майно, належне ОСОБА_3 /ІПН:НОМЕР_3/:
- квартира за адресою: АДРЕСА_4 (1/2 частка);
- квартира за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р., АДРЕСА_1 (1/2 частка);
- транспортний засіб: Реєстраційний номер: НОМЕР_2, 1976 року випуску, марка: ГАЗ, модель: 24, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640, 00 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.

Суддя: