АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/703/17 Головуючий 1 інст. Слурденко О.І.
Справа № 636/2207/16-ц Доповідач Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 05 січня 2010 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1200 гривень строком на один рік зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань станом на 08 червня 2016 року у відповідача утворилася заборгованість у сумі 15324,47 грн., яку просили стягнути.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року позов ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 05.01.2010 року в сумі 3463 грн. на користь ПАТ комерційний банк «ПриватБанк».Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 551 грн 20 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні стягнення процентів і пені скасувати та постановити нове, яким задовольнити ці позовні вимоги в повному обсязі. В решті розглянутих та задоволених позовних вимог рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Представником ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» в межах повноважень до суду апеляційної інстанції було надано відмову від частини вимог апеляційної скарги щодо оскарження відмови у стягненні відсотків за кредитним договором, а апеляційну скаргу просить розглядати лише в межах оскарження рішення щодо стягнення пені.

Ухвалою колегії суддів від 9.03.2017р. дану відмову від частини вимог апеляційної скарги було прийнято судом.

Тому судовою колегією рішення суду переглядається лише в частині відмови у стягненні пені за кредитним договором.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В ч.4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 05 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 1200грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві позичальника на отримання кредиту від 05 січня 2010 року, яка завізована підписом відповідача, зазначено, що він ознайомлений і згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також із Тарифами банку; погодився із тим, що заява разом із Умовами, Тарифами та Правилами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 10).

Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено, що кредитний договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Також передбачено автоматичне пролонгування дії договору на такий самий строк у разі, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору (а. с. 16).

Відповідач отримав кредитну картку та ПІН 05 січня 2010 року під розписку.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 05.01.2010 року, утворилася заборгованість у розмірі 15324,47 грн., з яких: 639 грн. заборгованість за кредитом; - 10239,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;- 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень штраф (фіксована частина); -705 гривень 93 копійки штраф (процентна складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що наведені суми розрахунку заборгованості не відповідають реальним умовам договору та вимогам норм ЦК України.

В частині відмови судом 1 інстанції в стягненні заборгованості за пенею, що є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, суд виходив з того, що вказана сума не може бути заявлена у такому вигляді, оскільки пеня не може бути стягнута більше ніж за рік.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України, згідно із ч. 2 якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Позивач просив стягнути пеню в розмірі 3200грн, обраховуючи її з листопада 2013року.

Між тим, постановою судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі № 6-100цс14 встановлена правова

позиція щодо визначення періоду, за який нараховується пеня. Так, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року.

Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення,

право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи

з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Колегія суддів, беручи до уваги, що сума заборгованості за тілом кредиту складає лише 639грн., знаходить за можливе зменшити суму нарахованої пені до 1000грн. виходячи з приписів ст.551 ч.3 ЦК України, у звязку з чим змінює рішення суду 1 інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року в частині відмови в стягненні пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягненні пені за кредитним договором від 05 січня 2010 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за пенею за кредитним договором від 05 січня 2010 року в розмірі 1000грн.

В решті рішення суду 1 інстанції не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді І.П. Коваленко

ОСОБА_1