Справа № 214/4506/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 79681,00 грн. заподіяну в наслідок затоплення її квартири, моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. та витрати на лікування в розмірі 926,75 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у ніч з 10 на 11 грудня 2014 року, відповідачами, які постійно мешкають у квартирі АДРЕСА_1, було здійснено затоплення належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2. Факт належності позивачу квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №с-1006 від 19.06.1998 року. Факт затоплення підтверджується актом, б/н від 15.12.2014 року, складеним представниками ТОВ «Житлосервіс-КР».

В день затоплення свої квартири відповідачами, вона відразу почала стукати у їх квартиру,але останні не відчиняли свої вхідні двері. Пізніше відповідачі взагалі не бажали спілкуватись з нею з приводу затоплення. Враховуючи той факт, що своїми діяннями відповідачі завдали значної шкоди рухомому та нерухомому майну позивача, із відповідною заявою, вона звернулась до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області. У грудні 2014 року вона отримала від міліції листа, вих. №31/ЖЕО-3530 від 17.12.2014 року, в якому їй було повідомлено, що відносини, що склались між нею та відповідачами є цивільно-правовими та було рекомендовано звернутись до Саксаганського районного суду із відповідною позовною заявою. Таким чином, відповідачі заподіяли позивачу матеріальну та моральну шкоду. Після того, як сталось затоплення її квартири, у неї докорінно змінився життєвий уклад. Через неправомірні дії відповідачів, результатами чого стало затоплення квартири позивача, остання сильно розхвилювалась, в звязку з чим відбулось загострення гіпертонічної хвороби, та вона була змушена звернутись до лікарні. На лікування позивач витратила грошові кошти у розмірі 926,75 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідачі на протязі вже кількох років не розкаялись у своїй провині, вибачення не просять, жодним чином не намагаються відшкодувати їй ані матеріальну ані моральну шкоду, уникають будь-якого спілкування, через що, вона вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди розмірі 4000.00 гривень. Розмір матеріальної шкоди позивач визначила відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №4-16 від 21.01.2016 р. в розмірі 79 681 грн., крім того, вона понесла витрати на оплату послуг цього експерта 2000 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, затоплення сталося вночі та підтверджується актом про затоплення, в якому зазначено що на 2 поверсі відбувалась заміна труби. Акт складався зі слів мешканців будинку в присутності позивача і є доказом вини відповідачів. Відповідачі обмежили доступ до своєї квартири. Крім того, надав суду заяву про відмову від допиту заявлених свідків.

Відповідачі до зали судового засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, та надав до суду письмові заперечення з яких вбачається, що на підтвердження вини відповідачів у затопленні квартири позивач надала до суду копію акту ТОВ «Житлосервіс-КР» від 15.12.2014 року, відповідно до змісту якого, зі слів позивача, в квартирі АДРЕСА_3, мешканцями квартири було проведено заміну стояка жилого дому та з часом відбувся порив муфти, що зєднувала металеву та металопластикову трубу, однак в вищезазначеній квартирі затоплення не відбувалось, і з жодними претензіями до відповідачів позивач в той час не зверталась. Крім того, в вищезазначеному акті не зазначено місце його складання, відсутні підписи та пояснення сторін і свідків, відсутні дані мешканців квартири з вини яких відбулось затоплення . Про факт складення актів не було повідомлено відповідачів. Зазначені недоліки акту свідчать про його невідповідність вимогам встановленим для складання таких актів листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після затоплення». Таким чином, представник відповідача вважає, що відсутні достатні підстави для відшкодування завданої залиттям шкоди саме відповідачами.

Крім того, представник відповідача суду пояснив, що відповідачі не причепі до затоплення квартири позивача. Відповідача ОСОБА_3 не викликали до участі при складанні акта про затоплення, акт складався з пояснень одного позивача. В квартирі відповідачів не було підтоплення, яка причина затоплення не відомо. Сліди затоплення можуть бути застарілі. В квартирі відповідачів в той період не відбувалися ремонтні роботи чи заміна труб.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6, суду пояснив, що на час дослідження плями на стінах квартири позивача були сухі. Час їх виникнення і причини затоплення експертом не досліджувались.

На момент ухвалення рішення сторони та їх представники звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутність. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № С-1006 від 19.06.1998 року, квартира яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Балакіна, 12/40 на праві спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_1Є та членам її сім"ї ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.7)

З акту б/н від 15.12.2014 року, складеного представниками ТОВ «Житлосервіс-КР» (майстер дільниці 5/23 ОСОБА_10, слюсари-сантехніки ОСОБА_11, ОСОБА_12А.) та мешканцем квартири АДРЕСА_4, вбачається, що за зверненням мешканця квартири №40 з приводу затоплення було проведено обстеження квартир 40. Було встановлено наступне, що зі слів мешканців, здійснювалась самостійна заміна стояка холодної води в квартирі 45 її мешканцями з металевого на пластиковий з встановленням зєднувальної муфти. Внаслідок експлуатації труб здійснено порив зєднувальної муфти Ф25. Заміна стояка здійснювалась понад 3 років. Внаслідок затоплення квартири № 40: в кімнаті на шпалерах маються плями, на лінолеумі на підлозі вздуття; в коридорі на стінах плями від затоплення, лінолеум на підлозі місцями взутий; в спальні на стелі і на стінах плями, підлога місцями піднялась; в другій спальні на стінах плями від затоплення; на кухні на стелі плями, пошкодження штукатурки та побелки (а.с.8-8 зворот) .

Відповідно до відповіді, наданої Саксаганським РВ від 13.12.2014 року, звернення ОСОБА_13 з приводу затоплення її квартири АДРЕСА_5 в Саксаганському РВ КМУ зареєстрований матеріал до ЖЕО № 16480 від 13.12.2014 року. Крім того, останній повідомлено, що між нею та ОСОБА_2, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_6 цивільно-правові відноси. (а.с.9)

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 4-16, вірогідній розмір матеріальної шкоди ( вартість пошкоджень) з урахуванням вартості матеріалівАДРЕСА_7 в житловому будинку № 12 на вул. Балакіна м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, визначений на дату дослідження ( січень 2016 року) складає 79681,00 грн. в т.ч ПДВ. (а.с.10-13).

Згідно квитанції № 3, витрати за проведення будівельно-технічного дослідження № 4-16 від 21.01.2016 року складають 2000,00 грн. ( а.с.14).

Відповідно до листка непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на денному стаціонарі в період з 15.12.2014 року по 19.12.2014 року, діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст.., загострення. (а.с. 15).

Згідно копій фіксальних чеків, витрати позивача на лікування склали 926,75 грн. ( а.с. 17)

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є співвласником квартири в м. Кривий Ріг, вул. Балакіна, 12/40 Також, встановлено що відповідачі постійно мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 4-16, вірогідній розмір матеріальної шкоди ( вартість пошкоджень) з урахуванням вартості матеріалів, квартир № 40 в житловому будинку № 12 на вул. Балакіна м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, визначений на дату дослідження ( січень 2016 року) складає 79681,00 грн. в т.ч ПДВ.

З акту б/н від 15.12.2014 року, складеного представниками ТОВ «Житлосервіс-КР» (майстер дільниці 5/23 ОСОБА_10, слюсари-сантехніки ОСОБА_11, ОСОБА_12А.) та мешканцем квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1, вбачається, що за зверненням мешканця квартири №40 з приводу затоплення було проведено обстеження квартири №40 12.12.2014 року. З приводу затоплення було встановлено зі слів мешканців, самостійна заміна стояка холодної води в квартирі 45 її мешканцями з металевого на пластиковий з встановленням зєднувальної муфти. Внаслідок експлуатації труб здійснено порив зєднувальної муфти Ф25. Заміна стояка здійснювалась понад 3 років. Внаслідок затоплення квартири № 40: в кімнаті на шпалерах маються плями, на лінолеумі на підлозі вздуття; в коридорі на стінах плями від затоплення, лінолеум на підлозі місцями взутий; в спальні на стелі і на стінах плями, підлога місцями піднялась; в другій спальні на стінах плями від затоплення; на кухні на стелі плями, пошкодження штукатурки та побелки (а.с.8-8 зворот).

Зазначені докази, на думку суду, є належними та допустимими, підстав для визнання їх неналежними чи недопустимими судом не встановлено.

Статтями 10, 59, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, оцінивши докази сторін щодо обставин затоплення квартири позивача відповідачами, а також щодо наявності вини останніх в затопленні, доходить висновку про те, що зазначений позивачем акт б/н від 15.12.2014 року, складений представниками ТОВ «Житлосервіс-КР» (майстер дільниці 5/23 ОСОБА_10, слюсарями-сантехніками ОСОБА_11, ОСОБА_12А.) та мешканцем квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1, не містить інформації щодо вини відповідачів в затопленні. Зі змісту зазначеного акту б/н від 15.12.2014 року, складеного представниками ТОВ «Житлосервіс-КР» зі слів позивача та без участі відповідачів, вбачається, що мешканцями квартири 45 була здійснена самостійна заміна стояка холодної води з сталевого на пластиковий понад три роки назад. Внаслідок експлуатації труб стався порив зєднувальної муфти. Таким чином, з акту вбачається що інформація про заміну труб чи порив муфти зазначалась зі слів позивача і не перевірялась обєктивно. Також, з акту не вбачається що мешканці квартири №45 не відчиняли двері представникам ТОВ «Житлосервіс-КР» під час складання акту або у інший спосіб запрошувались для участі під час складання акту для встановлення реальних причин затоплення. З пояснень та заперечень представника відповідача ОСОБА_14 також встановлено що до відповідачів не зверталися представники ТОВ «Житлосервіс-КР» під час складання акту, в квартирі 45 не було ремонту або заміни труб які призвели до затоплення, про затоплення відповідач дізнався коли позов подали до суду.

Крім того, суд вважає обґрунтованими заперечення представника відповідача в частині того, що акт затоплення квартири не відповідає вимогам встановленим законом. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто, факт залиття квартири, характер залиття та його причини наслідки має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи.

Таким чином акт про залиття квартири б/н від 12.12.2014 року складений з порушення норм чинного законодавства, а саме в акті не зазначено місце його складення, причини затоплення, відсутні підписи та пояснення сторін і свідків, відсутні дані мешканців квартири з вини яких відбулося затоплення або відомості про свідків, що засвідчують відмову цих осіб від підписання акту.

Посилання позивача, на те що відповідачі не відчинили двері та не бажали спілкуватись з приводу затоплення ними квартири, не береться судом до уваги, оскільки ці обставини не були встановлені судом під час судового розгляду.

Наданий позивачем висновок будівельно-технічного дослідження № 4-16 щодо визначення вартості будівельних робіт, повязаних з усуненням наслідків залиття квартири № 40 у будинку № 12 також не доводить позовних вимог, оскільки складений на підставі вказаного акту про затоплення квартири, який не містить доказів вини відповідачів в затопленні квартири та завдання матеріальної шкоди в розмірі 79681,00 грн., а допитай в судовому зсіданні експерт ОСОБА_6, пояснив, що під час проведення будівельно-технічного дослідження № 4-16 час і причини затоплення спірної квартири не досліджувались. Крім того, про проведення оцінки майнової шкоди від затоплення відповідачі не повідомлялись.

Аналогічним є висновок про відсутність підстав для покладення на відповідачів відповідальності за спричинення моральної шкоди, завданої затопленням, а також щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачів витрат на лікування позивача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність інших доказів вини відповідачів в затопленні квартири позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної та матеріальної шкоду в розмірі 79681,00 грн. заподіяної в наслідок затоплення квартири, витрат на проведення експертизи та на лікування, не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 15,30,37,60,88,209,212-215, 218ЦПК України, ст. 22, 1166,1167 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва