23 листопада 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - Бібіка О.В.
з участю: секретаря - Кошевої А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
25.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно.
В обґрунтування позовної заяви вказала, що відповідач є її батьком.
Мати ОСОБА_3 померла 23.11.2007 року.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2015 року з ОСОБА_2 на її утримання були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.10.2015 року до досягнення нею повноліття.

13.04.2017 року досягла повноліття.

З 01.09.2017 року є студентом 1 курсу денної, бюджетної форми навчання Харківського індустріально-педагогічного технікуму 1 рівня акредитації (зі скороченим терміном навчання) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "молодший спеціаліст" і має отримувати стипендію. Строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року.

Навчання потребує значних витрат, а основним джерелом існування є пенсія по втраті годувальника, стипендію не отримує, оскільки відсутнє фінансування.

ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, наполягала на задоволенні позову. Проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що ОСОБА_2 є її батьком. (а. с. 4).

Мати ОСОБА_3 - померла 23.11.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №147538, виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області 24.11.2007 року. (а. с. 5).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2015 року з ОСОБА_2 на на користь ОСОБА_1 на її утримання були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.10.2015 року до досягнення нею повноліття. (а. с. 8-9).

Згідно довідки директора Харківського індустріально-педагогічного технікуму від 11.09.2017 року, ОСОБА_1 є студенткою першого курсу, денна бюджетна форма навчання. (а. с. 10).

З довідок про доходи директора Харківського індустріально-педагогічного технікуму від 04.10.2017 року та від 13.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 стипендію за вересень 2017 року не отримувала за відсутності фінансування. (а. с. 11,12).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Зміївському ОУПФУ, отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 837,20 грн. (а. с. 13)

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На відміну від правовідносин щодо сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру допомоги слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 184 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14 та від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, будь-яких заперечень проти позову не надав, так само як даних щодо стану його здоров'я, наявності інших утриманців.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення двадцятитрирічного віку або припинення навчання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 222-224, 367 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.10.2017 року до досягнення нею двадцяти трьох років або припинення навчання.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн., які перерахувати на рахунок отримувача 0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: