У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, державного підприємства «Південна залізниця» про визнання незаконними і скасування розпорядження та наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та визнання діючим контракту, за касаційною скаргою державного підприємства «Південна залізниця» Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року його звільнено з посади начальника державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця») у зв'язку з невиконанням умов контракту. Позивач зазначає, що в оскаржуваних ним актах не визначені певні підстави звільнення відповідно до умов ухвалених сторонами п. 27 Контракту для його розірвання. Таким чином, вважає звільнення незаконним та просив позов задовольнити.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади начальника ДП «Південна залізниця». Скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року № 514-р як таке, що прийняте з порушенням чинного законодавства України. Скасовано наказ Міністерства інфраструктури України від 3 червня 2014 року № 90-О, як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Скасовано наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 3 червня 2014 року № 702/ос, як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Скасовано наказ (розпорядження) ДП «Південна залізниця» від 3 червня 2014 року № 201/ос, як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника ДП «Південна залізниця» з 3 червня 2014 року. Визнано діючим контракт № 4-ІУ з начальником ДП «Південна залізниця» ОСОБА_3, що є у державній власності від 28 травня 2013 року. Стягнуто з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 3 червня 2014 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі у сумі 367 514 грн 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за один місяць у сумі 22 323 грн 80 коп. В частині стягнення моральної шкоди у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2015 року доповнено рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року та викладено резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, ДП «Південна Залізниця» про визнання незаконними і скасування розпорядження та наказів щодо звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та визнання діючим контракту задовольнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади начальника ДП «Південна залізниця». Скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року № 514-р як таке, що прийняте з порушенням чинного законодавства України. Скасувати наказ Міністерства інфраструктури України від 3 червня 2014 року № 90-О як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Скасувати наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 3 червня 2014 року № 702/ос як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Скасувати наказ (розпорядження) ДП «Південна залізниця» від 3 червня 2014 року № 201/ос як такий, що виданий з порушенням чинного законодавства України. Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника ДП «Південна залізниця» з 3 червня 2014 року. Визнати діючим контракт № 4-ІУ з начальником ДП «Південна залізниця» ОСОБА_3, що є у державній власності від 28 травня 2013 року. Стягнути з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 3 червня 2014 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі у сумі 367 514 грн 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за один місяць у сумі 22 323 грн 80 коп.».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2015 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ДП «Південна залізниця» Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що відповідачем порушені вимоги Кодексу законів про працю України, про що свідчить незаконність розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року № 514-р, наказу Міністерства інфраструктури України від 3 червня 2014 року № 90-О, наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 3 червня 2014 року № 702/ос, наказу (розпорядження) ДП «Південна залізниця» від 3 червня 2014 року № 201/ос.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 8 травня 2013 року Міністерством інфраструктури України укладено контракт № 4-ІV з ОСОБА_3, за умовами якого позивача призначено на посаду начальника ДП «Південна залізниця», строк дії контракту з 28 травня 2013 року до 27 травня 2018 року.

27 травня 2014 року Кабінетом Міністрів України видане розпорядження № 514-р «Про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника ДП «Південна залізниця» у зв'язку з невиконанням умов контракту. Підставою для видання даного розпорядження стало звернення Укрзалізниці від 6 травня 2014 року № Ц-1/279 до Міністерства інфраструктури України по результатах перевірки ДП «Південна залізниця» за період з 1 січня 2013 року по 4 квітня 2014 року, якою виявлені численні факти неефективного використання і збереження державного майна ДП «Південна залізниця» та внесення подання про порушення перед Кабінетом Міністрів України клопотання про звільнення позивача з посади начальника ДП «Південна залізниця». На підставі вказаного подання, листом від 26 травня 2014 року № 3700/13/14 - 14 Міністерство інфраструктури України порушило перед Прем'єр-міністром України клопотання щодо звільнення ОСОБА_3 з посади начальника ДП «Південна залізниця» у зв'язку з невиконанням ним умов контракту. У своєму клопотанні Міністерство інфраструктури України посилалося на те, що перевіркою виявлені факти, які свідчать про незабезпечення позивачем ефективного використання і збереження закріпленого за залізницею державного майна, належного фінансово-економічного стану залізниці та порушення позивачем підпункту й) пункту 27 контракту від 28 травня 2013 року № 4-ІV.

Також зазначено, що за результатами проведеної Укрзалізницею перевірки 18 квітня 2014 року, виявлені численні факти неефективного використання і збереження державного майна ДП «Південна залізниця», що свідчило про невиконання керівником підприємства ОСОБА_3 умов контракту. Залізницею незважаючи на скрутне фінансове становище у 2013 році при запланованому обсязі капітального будівництва на суму 353 196 тис. грн фактичне виконання склало 404 240 тис. грн. При цьому, при наявності власних підрозділів спроможних виконувати роботи з капітального будівництва, 76 % усіх робіт було виконано сторонніми підприємствами. Мала негативний вплив на економічний стан залізниці і внутрішня цінова політика. Так дослідженням собівартості виконання деповських ремонтів вантажних вагонів залізниці становить 25,4 тис. грн за одиницю, тоді як для сторонніх організацій ремонти виконуються по ціні 10,2 тис. грн. Перевіркою також виявлено, що у складі інших операційних витрат 250 143 тис. грн сума непродуктивних витрат склала 6 722 тис. грн.

Відповідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили із того, що відповідачі не надали докази та чітко не зазначили на підставі яких доказів дійшли висновку про неефективне використання та збереження позивачем державного майна ДП «Південна залізниця».

Проте, суди не звернули уваги на такі доводи представників відповідачів.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до підпункту «й» п. 27 контракту від 28 травня 2013 року № 4-IV визначені випадки, коли уповноважений орган управління може порушити перед Кабінетом Міністрів України клопотання щодо звільнення керівника із займаної посади, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема неефективного використання та збереження майна.

Згідно із п.п. 3 п. 4 Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1996 року № 262, Укрзалізниця відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємствами державного майна.

На виконання зазначених функцій на підставі наказу Укрзалізниці від 7 квітня 2014 року № 107-Ц/од Головним управлінням контролю та внутрішнього аудиту Укрзалізниці 18 квітня 2014 року проведена перевірка окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Південна залізниця». За результатами проведеної Укрзалізницею перевірки виявлені численні факти неефективного використання і збереження державного майна ДП «Південна залізниця», що свідчило про невиконання керівником підприємства ОСОБА_3 умов контракту.

Крім того, судами не було звернуто уваги на те, що акт перевірки не є єдиною підставою для висновку про невиконання ОСОБА_3 умов контракту. Укрзалізниця довела до відома Міністерство інфраструктури України факт виявленого невиконання умов контракту з боку начальника ДП «Південна залізниця». На підставі отриманої інформації і документів у порядку, передбаченому п. 27 контракту, Міністерством інфраструктури України листом від 26 травня 2014 року № 3768/13/14-14 порушене клопотання перед Кабінетом Міністрів України про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника ДП «Південна залізниця» у зв'язку з невиконанням умов контракту.

Також судами враховано висновок експертного економічного дослідження, із змісту якого убачається, що з акту від 18 квітня 2014 року неможливо зробити висновки про неефективне використання та збереження державного майна ДП «Південна залізниця» ОСОБА_3 Зробити висновки про «ефективність» чи «неефективність» керівництва ДП «Південна залізниця» чи визначити ці дані з акту перевірки від 18 квітня 2014 року неможливо. При цьому, відповідач заперечував проти зазначеного висновку, оскільки така експертиза не була проведена на підставі судової ухвали, а тому звернувся з відповідним клопотанням про проведення експертизи, однак у задоволенні клопотання відмовлено.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів та обґрунтували своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Південна залізниця» Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик