1Справа № 335/1373/17 2/335/852/2017
21 вересня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Запорізька міська рада, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Вознесенівський відділ реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - Запорізька міська рада, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Вознесенівський відділ реєстрації фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Ухвалою суду від 14.06.2017 у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено ОСОБА_3
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він та його малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані та проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Квартира є не приватизованою та належить місту в особі Запорізької міської ради. Також, у вищезазначеній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка фактично не проживає за вказаною адресою з січня 2006 р.
Реєстрація відповідача за вищезазначеною адресою порушує майнові інтереси позивача, він змушений сплачувати додаткові суми за утримання квартири та комунальні послуги, які до теперішнього часу нараховуються на відповідачку ОСОБА_2
Тому ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач та його представник у судових засіданнях, що відбулись 14.06.2017, 08.09.2017 позов підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
У судове засідання, призначене на 21.09.2017 не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що він не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову ОСОБА_1 не заперечувала.
Представник третьої особи Запорізької міської ради та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день і час слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
06.07.1964 Житлово-комунальною контрою ТРЕСТА «Запоріжбуд» на ім'я ОСОБА_6 видано ордер № 292 на право займати квартиру № АДРЕСА_1. Квартира АДРЕСА_1 є не приватизованою та належить місту в особі Запорізької міської ради.
Відповідно до довідки № 01-22/02/3504 від 14.09.2017 вбачається, що за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані наступні особи, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 23.08.2001 по теперішній час, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30.11.1996 по теперішній час, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.11.2012 по теперішній час та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 03.08.2017 по теперішній час. Відповідальним квартиронаймачем є позивач ОСОБА_1
Згідно з актом Міського комунального підприємства «Основаніє» від 04.02.2016, відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з січня 2006 р. по теперішній час.
Як випливає з листа в.о. начальника управління карного розшуку ГУМВС України в Харківській області від 21.05.2012 № 45/Т-145(1,2), під час перевірки встановлення місця проживання ОСОБА_2 було встановлено, що остання виховувалась в Приватному дитячому будинку «Отчій дім» за адресою: АДРЕСА_2, та 06.04.2012 вибула з будинку у зв'язку з усиновленням.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача пояснили, що відповідач ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає приблизно з 2000 року.
Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 107 ЖК передбачено, що наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 з подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК.
Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж зпідстав і в порядку визначеним законом.
Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідач в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не проживає понад шість місяців, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2втратила право користування спірним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення надіслати на адресу відповідача рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.В. Шалагінова