АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2814/17 Справа № 206/6770/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Дніпро 25 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної умісті Дніпропетровську ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2, від якого 17.07.2009 року у них народився син ОСОБА_4. 18.03.2013 року шлюб між ними було розірвано, син проживає з відповідачкою, яка перешкоджає йому нормально спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4.

Визначені способи участі позивача ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 та зобовязано ОСОБА_2 надавати можливість спілкуватися з сином в місцях визначених позивачем з урахуванням інтересів дитини, без участі будь-яких третіх осіб з боку матері сина, або самої матері дитини за графіком /а.с. 93-95/.

З рішенням суду частково не погодилася відповідач ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення в частині визначення участі ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 щотижня з 18 години вівторка по 08 годину середи; кожного непарного тижня місяця з 18 години пятниці по 18 годинку неділі; у святкові дні та відмовити у даній частині позовних вимог посилаючись на те, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить інтересам дитини /а.с. 100-102/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 26.06.2009 року перебували за зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб /а.с. 12/.

17.07.2009 року у них народився син ОСОБА_5, про що Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ 29.07.2009 року зроблено актовий запис № 493 /а.с. 13/.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2013 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю, але між сторонами виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, який влаштував кожного з батьків з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

31.10.2016 року позивач звернувся із заявою до Самарської районної у місті Дніпропетровську ради з метою розгляду на комісії з питань захисту прав дитини питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначенні йому способу та порядку участі у вихованні сина ОСОБА_4 /а.с. 18-20/.

01.11.2016 року Самарською районною у місті Дніпропетровську радою було розглянуто заяву та визначено спосіб участі позивача у вихованні сина, що підтверджується рішенням № 443 від 18.11.2016 року та витягом з протоколу засідання комісії /а.с. 21-24, 76-78/.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Зокрема, частинами 1 та 2 статті 158 СК України визначено, що за завою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч.2 ст. 170 цього Кодексу (ч.3 ст.19 СК України).

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 9 вказаної Конвенції дитині, яка розлучається з одним чи обома батьками, слід підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Однак, враховую те, що на сьогоднішній день ОСОБА_4 виповнилося усього сім років, він навчається у другому класі гімназії, яку відвідує кожен робочий день, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи питання в частині визначення участі ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 щотижня з 18 години вівторка по 08 годину середи, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку що вони підлягають задоволенню, так як залишаючись посеред робочої неділі на ночівлю у батька, дитині, з урахуванням його віку, важко буде зорієнтуватися, що може не дуже добре сказатися на його здоров'ї та поведінці.

Тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у їх задоволенні.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить інтересам дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року в частині визначення участі ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 щотижня з 18 години вівторка по 08 годину середи - скасувати, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_6