справа № 274/5244/16-ц
провадження № 2/0274/274/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.03.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги мотивує тим, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 22 листопада 2007 року. Від даного шлюбу має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, в зв'язку з чим шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені ще з січня 2016 року. 07.09.2016 року ним подано позов до Оболонського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. Під час перебування з відповідачкою в шлюбі придбано вищезазначене нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за позивачем. Загальна вартість зазначеного майна становить 1 999 582.36 грн.. Однак дане майно не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки перебуваючи в зареєстрованому шлюбі сторони не мали необхідних коштів, на придбання вищезазначеного майна, так як не мали джерел доходів, оскільки відповідачка не працювала, а в подальшому перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а позивач тривалий час навчався. Разом з тим, грошові кошти на придбання вказаного майна були надані батьками позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони на протязі багатьох років офіційно працювали в Російській Федерації та під час перетинання кордону України декларували свої доходи в митних деклараціях. В подальшому грошові кошти розміщувались на депозитних рахунках, а потім скеровувались на придбання майна, в тому числі і на те, що було придбано на ім'я позивача. Таким чином, вказане майно, яке і придбане в період шлюбу позивача з відповідачкою, про те є особистою приватною власністю позивача.
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, через оголошення у пресі. Про причину неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України.
З'ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.11.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 945, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с. 9).
Під час шлюбу було придбано нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за позивачем, а саме:
- нежитлову будівлю готельний комплекс, літ. A-З, загальною площею 2485.60 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії САВ № 397344 від 15.04.2011 року, виданого виконкомом Бердичівської міської ради, копією витягу про державну реєстрацію прав(а.с. 21-22);
- квартиру № 130 на вулиці Кримського Івана, буд. 9, в м. Києві, загальною площею 46.6 кв.м., житловою площею - 19.3 кв.м, придбану відповідно до попереднього договору № 2527-15/130-1-15 від 21.05.2008 року, укладеного між ТОВ «Інвестиційно-консалтинговий центр «Трансстрой» та ОСОБА_1, що підтверджується копією попереднього договору № 2527-15/130 - 1-15 від 21.05.2008 року, копією договору про забезпечення виконання зобов"язань № 2527-15/130 - 1-15 від 21.05.2008 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с. 24-26, 29- 33, 34).
Відповідно до вимог ст. 57 Сімейного Кодексу України( далі СК України), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Аналогічне роз'яснення міститься в Постанові Пленуму Верхового суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді спав про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(п. 23) в якій зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільної участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-612цс15 від 01 липня 2015 року, предметом розгляду якої були аналогічні правовідносини сторін.
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі №6-79цс13, згідно якого зазначено наступне.
Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.
За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Доводи позивача про те, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, він отримував від батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, значні матеріальні кошти на придбання спірного майна, на думку суду, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Доказів на спростування даних доводів позивача відповідачкою суду не надано, а тому суд при ухваленні рішення виходить з поданих і досліджених в судовому засіданні доказів.
Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 6890 гривень, понесення яких підтверджено документально(а.с. 2).
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57 - 60, 197, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст. 57 СК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 право особистої приватної власності на наступне майно:
- нежитлове приміщення, під літерою А, з цегли, загальною площею 109.7 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька (до перейменування вул. Свердлова) буд. 17/2, Житомирська область, відповідно до договору купівлі - продажу будівлі(споруди, приміщення) проданої на аукціоні від 26.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8610, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міськнотокругу ОСОБА_3;
- нежитлову будівлю - готельний комплекс, літ. A-З, загальною площею 2485.60 кв.м., свідоцтво про право власності серії САВ № 397344 від 15.04.2011 року, виданого виконкомом Бердичівської міської ради;
- квартиру № 130 на вулиці Кримського Івана, буд. 9, в м. Києві, загальною площею 46,6 кв.м., житловою площею - 19,3 кв.м, придбану відповідно до попереднього договору № 2527-15/130-1-15 від 21.05.2008 року, укладеного між ТОВ «Інвестиційно-консалтинговий центр «Трансстрой» та ОСОБА_1, договір купівлі-продажу № 691 від 06.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6890 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.В. Замега