Справа № 183/1038/17
№ 2/183/1439/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним,

в с т а н о в и в :

03.03.2017 року 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

21.04.2017 року 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним.

В обґрунтування вимог 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ), посилаючись на порушення законодавства України при виділенні та приватизації житла, просив суд:

-визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації - 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту №46 від 30.04.2015 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , видане 194 понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту 26.05.2015 року.

В судове засідання представник позивача - 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) не з`явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог Законодавства України, Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства, з цією метою у кожній військовій частині створюється фонд службового житла.

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року та п.2.6. наказу Міністерства транспорту та зв`язку №1172 від 17.12.2007 року службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей за місцем проходження ними військової служби за рішенням командирів структурних підрозділів, погодженим з Головою Адміністрації Держспецтрансслужби.

Встановлено, що 18.12.2012 року рішенням виконавчого комітету Новомосковської ради №702 командиру понтонно-мостового батальйону 194 понтонно-мостового загону підполковнику ОСОБА_1 , 1978 року народження та його родині: дружині ОСОБА_2 , 1980 року народження, дочці дружини ОСОБА_4 , 1999 року народження та дочці ОСОБА_3 , 2012 року народження було виділено службове житлове приміщення, а саме: двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_2 (а.с.4-5).

Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 113 від 25.02.2015 року було знято статус службової з квартири АДРЕСА_3 .

30.04.2015 року органом приватизації - 194 понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту було прийняте розпорядження №46 про передачу в порядку приватизації у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та членам його сім`ї квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Встановлено, що 26.05.2015 року 194 понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якої власниками квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.7).

Статтею 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

В зв`язку з наведеним, отримання у власність житлових приміщень в порядку приватизації є правочином, відповідно до якого проводиться відчуження житла.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Судом встановлено, що була відсутня згода ОСОБА_2 про виключення квартири з числа службової та згода на приватизацію, що є порушенням частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Також, у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 постанови КМУ №1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та п.1.4.Інструкиії про організацію забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1172 від 17.12.2007 року (зареєстрований в Мінюсті 14.12.2008 року за №18/14709) військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей налаються жилі приміщення для постійного проживання.

Судом встановлено, що на час винесення Розпорядження органом приватизації №46 від 30.04.2015 року відповідач ОСОБА_1 не мав 20 років вислуги на військовій службі, а відтак він не мав законного права на отримання житла для постійного проживання.

Згідно витягу з послужного списку вбачається, що ОСОБА_1 почав проходити військову службу з серпня 1996 року, тобто станом на момент оформлення приватизації він мав тільки повних 18 років вислуги на військовій службі.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства

Оскільки рішення про надання Відповідачу дозволу на приватизацію житла винесено з порушенням вимог ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 постанови КМУ №1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та п. 1.4.Інструкщї про організацію забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей, воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Оскільки Свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видане на підставі вищенаведеного розпорядження, зазначене свідоцтво повинно бути визнане недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Позовні вимоги 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації - 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту №46 від 30.04.2015 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , видане 194 понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту 26.05.2015 року на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький