Справа №2-2214/2005 29.03.2017
Провадження №22-ц/784/39/17
Справа № 2-2214/2005
Провадження № 22-ц/784/39/17
У х в а л а

29 березня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Самчишина Н.В., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року по цивільній справі № 2-2214/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на самочинні будівництва,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року задоволено позов ОСОБА_3. Визнано дійсним договір купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 16 березня 1991 року Універсальною товарною біржею «Віконт-Т» за № 3-1584. А також визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме: на самочинно збудовану житлову прибудову літ. А', розміром 5,52х2,34, житловою площею - 9,10 м2, сіни літ. а', площею 21,9 м2, розташовані на території житлового будинку АДРЕСА_1

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2, які не брали участь у вказаній справи, подали апеляційну скаргу в порядку ч. 1 ст. 292 ЦПК України.

10 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва направив на адресу Апеляційного суду Миколаївської області вказану апеляційну скаргу, подану на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2007 року по цивільній справі № 2-1422/2007 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про права власності та рішення того ж суду від 17 травня 2005 року по цивільній справі № 2-2214/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на самочинні будівництва.

Вказана апеляційна скарга підшита судом першої інстанції до цивільної справи № 2-1422/2007 із зазначенням в довідці про знищення цивільної справи № 2-2214/2005 на підставі наказу ДСА України № 22 від 11 лютого 2010 року «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання».

Ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2016 року матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року, були повернуті до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 296, ст. 403 ЦПК України у порядку, передбаченому ст.ст. 407- 408 ЦПК України.

28 березня 2017 року до суду апеляційної інстанції повторно надійшли матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року, які містять ухвалу суду першої інстанції від 23 березня 2017 року, якою суд закрив провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-2214/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на самочинні будівництва.

Закриваючи провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження, суд послався на ч. 3 ст. 408 ЦПК України, якою визначено, що за недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Перевіривши відповідність матеріалів справи вимогам ст. 297 ЦПК, суд вважає за необхідне повторно повернути справу до суду першої інстанції для її належного оформлення.

Враховуючи положення ст. 403 ЦПК України, суд першої інстанції, отримавши вказану апеляційну скаргу, повинен був вирішити питання про можливість відновлення провадження у даній справі в порядку, передбаченому ст.ст. 407-408 ЦПК України.

Закривши провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження, суд послався на норму закону, яка регулює закриття розгляду заяви про відновлення провадження, не звернувши увагу, що в даному випадку питання відновлення провадження ініціюється судом, а не особами, які брали участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 407 ЦПК України, при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судові засідання судом першої інстанції щодо розгляду питання про відновлення провадження у даній справі проведені формально та за відсутності сторін (зокрема без належного повідомлення позивача та її представника про відкладення дати розгляду на 23 березня 2017 року, враховуючи, що в судовому засіданні 06 лютого 2017 року представником позивача ОСОБА_6 дані пояснення, що спірний договір купівлі-продажу може знаходитись у її довірителя (а.с.37) та з'ясування в них особисто чи наявні документи, які могли б допомогти відновити знищене провадження (зокрема, документи, що підтверджують повний взаєморозрахунок між сторонами, узгодження позивачки з пожарною і санітарною службою, Головним управлінням містобудування та архітектури, звернення ОСОБА_3 до Ленінської районної адміністрації щодо оформлення самочинних будівництв та відповіді на них).

Крім того, суд не з'ясував та не підтвердив відповідними письмовими доказами фактичне знищення провадження по даній справі (строки зберігання, наказ про знищення, реєстр знищених справ, акт знищення, тощо), обмежившись лише довідкою старшого секретаря суду.

Тобто, вирішення питання про відновлення провадження у даній справі за ініціативою суду, в порядку, передбаченому ч. ч. 1, 2 ст. 407 ЦПК України, у повній мірі проведене не було.

На підставі викладеного матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року підлягають поверненню до суду першої інстанції для належного оформлення шляхом відновлення судового провадження у зазначеній справі.

Керуючись ст. ст. 296, 297, 402, 403 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а :

Матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2005 року, ухваленого по цивільній справі № 2-2214/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на самочинні будівництва повернути до Ленінського районного суду м. Миколаєва для відновлення судом першої інстанції судового провадження у зазначеній справі.

Питання належного оформлення справи повинно бути вирішено протягом двох місяців з дня отримання справи.

Після відновлення втраченого провадження надіслати його разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Апеляційного суду Миколаївської області для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Н.В. Самчишина