Справа № 226/239/17
ЄУН № 226/239/17
Провадження № 2/226/170/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Димитровський міський суд Донецькой області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Григор О.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, в обґрунтування якого вказав, що 29 грудня 2000 р. його колишня дружина ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1. На підтвердження правочину був укладений договір купівлі-продажу, який було зареєстровано Регіональною товарною біржею «Юго-Восток». Оскільки даний договір, як правовстановлюючий документ, не відповідав закону, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року даний договір був визнаний дійсним та за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Дана квартира була придбана ОСОБА_2 у період шлюбу з позивачем, який тривав з 06.09.1997 року по 16.06.2009 рік. Вважаючи, що квартира, розташована за адресою: м.Мирноград Донецької області м-н «Світлий», 4/9, є спільно сумісною власністю подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду.

Судом встановлено, що 29 грудня 2000 року регіональною товарною біржею «Юго-Восток» посвідчена угода купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, згідно з якою ОСОБА_4 від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5, а також ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_2 купила зазначену квартиру. Згідно з реєстраційним свідоцтвом Димитровського БТІ від 02 лютого 2001 року дана квартира зареєстрована за ОСОБА_2 за реєстровим № 4 стор. 64 реєстрова книга 9 (а.с. 14-16).

Квартира була придбана ОСОБА_2 в період шлюбу з позивачем ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року, договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 визнано дійсним та за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири (а.с. 5-6).

Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України

Оскільки правовідносини щодо придбання квартири виникли під час перебування сторонами у шлюбі, тобто до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору, необхідно керуватися нормами Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном.

Згідно зі ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки судом встановлено, що спірна квартира була придбана у період, коли позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, а саме з 06.09.1997 року до часу розірвання шлюбу 16.06.2009 року, то за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.

На пiдставi ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст.328, 392 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 9 будинку № 4 м-на «Світлий» у місті Мирноград Донецької області.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін