Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір фінансового лізингу № 004943, за умовами якого лізингодавець зобов'язувався придбати у власність та передати лізингоодержувачу у користування предмет лізингу - міні трактор «МТЗ-622», а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплатити періодичні лізингові платежі згідно з графіком у розмірі 2 107 грн 78 коп. щомісяця.

Позивач зазначав, що при укладенні цього договору представник відповідача запевнив його, що вартість трактора становить 98 тис. грн. Крім того, до підписання договору представник компанії вводячи його в оману, надав додаток до специфікації до транспортного засобу за договором, у якому власноручно зазначив вартість трактора - 98 тис. грн.

Того ж дня він на виконання умов договору сплатив 40 тис. грн, після чого представник товариства пояснив, що впродовж трьох днів трактор буде доставлено з Тернопільської області і він зможе його отримати.

Однак у визначений термін трактор так і не був йому доставлений.

Крім того, уважно ознайомившись з умовами договору та додатками до нього він виявив розбіжності у вартості трактора, що свідчить про обман зі сторони лізингодавця.

Позивач ОСОБА_4 вважав, що спірний договір не відповідає вимогам ЦК України, підписаний ним під впливом обману, його умови є несправедливими, а тому просив визнати його недійсним та стягнути сплачені ним кошти у сумі 40 тис. грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 004943 від 30 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон». Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 40 тис. грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та, встановивши, що укладений між сторонами договір містить несправедливі умови та нотаріального не посвідчений, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання спірного договору недійсним та стягнення сплачених за цим договором коштів.

Такий висновок судів відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, та від 19 жовтня 2016 року № 6-1551цс16.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: