Справа № 347/1374/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Сабадаха Б.В.,

секретаря: Удудяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 7194-К-Н-О від 14.06.2017 року, подав на розгляд суду позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

Із змісту позовних вимог вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 30.06.2017 року має заборгованість - 20696,44 грн., яка складається з наступного: 539,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15295,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 961,74 грн. - штраф (процентна складова).

Непогашення боржником заборгованості по кредиту призводить до фінансових збитків ПАТ КБ ПриватБанк. Просить позов задоволити.

Відповідачка, ОСОБА_1 в судове засідання не зявляється, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. У звязку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення за наступних підстав:

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із заяви № б/н від 18.01.2011 року (а.с.6), ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Ст 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Внаслідок невиконання відповідачкою свого зобовязання, станом на 30.06.2017 року має заборгованість - 20696,44 грн., яка складається з наступного: 539,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15295,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 961,74 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.4-5), що долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Окрім того, згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У звязку із чим, під час розгляду справи, судом було досліджено рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.09.2017 року по цивільній справі № 347/634/17 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.10.2017 року по цивільній справі № 347/671/17 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Оскільки рішення суду набрали законної сили, то суд їх визначає як рішення, що носять преюдиційний характер.

Таким чином, в силу дії ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд звернув увагу на те, що відповідачка зобов'язана погашати заборгованість частинами (періодичними щомісячними платежами), тому перебіг позовної давності починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося порушення зобов'язання.

За приписами ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. До такого висновку зводиться правова позиція Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі №6-14цс14.

Згідно відмітки на позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом 24 липня 2017 року. З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідачки підлягає сума заборгованості в межах строку позовної давності з 24.07.2014 по 24.07.2017 роки, що за даними розрахунку заборгованості за договором становить 15553,62 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 539,33 грн., процентів за користування кредитом в сумі 13797,45 грн. (15295,37 - 1497,92 (грн.)), виходячи з такого розрахунку: від суми загальної заборгованості за процентами (накопичувальним шляхом) станом на 30.06.2017 року в розмірі 15295,37 грн., відмінусувати суму нарахованих процентів на поточну заборгованість за кредитним договором (колонка 9) та нарахованих процентів на прострочену заборгованість за кредитним договором (колонка 10) станом на 30.06.2014 року в розмірі 1497,92 грн. (1447,25+50,67 (грн.)); та штрафу в сумі1216,84 грн., який складається з 500 грн. фіксованої частини і 716,84 грн. процентної складової від суми заборгованості ((539,33+13797,45) х 5%).

В стягненні з відповідачки 3400,00 грн. пені та комісії (колонка14) слід відмовити, виходячи з наступного.

За даними Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7), передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, а також штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, тобто у випадку неналежного виконання відповідачкою грошових зобов'язань за кредитним договором передбачено подвійну відповідальність, що свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

ОСОБА_2 до такого висновку зводиться правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15, згідно якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За умовами Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7) передбачено нарахування щомісячної комісії за кредитне обслуговування карти в розмірі 15 грн., однак як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач провів нарахування пені та комісії в одній колонці, не визначивши конкретної суми заборгованої комісії.

У зв'язку з наведеним в стягненні пені та комісії в розмірі 3400,00 грн. слід відмовити.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 261, 526, 527, 530, 549, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.10,11, 61, 88, 197, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, жительки с. Химчин, Косівського району Івано-Франківської області на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором 18.01.2011 року у розмірі: 15553 грн. 62 коп., з яких: 539,33 грн. заборгованість за кредитом, 13797,45 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 1216,84 грн. штраф, а також 1600,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою до Косівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.В. Сабадах