Справа № 308/9156/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернувся старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобовязання.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження №49888310, відкрите на підставі виконавчого листа №301/1616/15-ц від 23.11.2015 року, виданого Іршавським районним судом Закарпатської області про «Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість по кредитному договору в розмірі 208732,80 євро (Двісті вісім тисяч сімсот тридцять два євро 80 центів), що за офіційним курсом гривні до євро становить 4969927,97 гривень (Чотири мільйони девятсот шістдесят девять тисяч девятсот двадцять сім грн. 97 коп.), з яких: 37219, 62 євро (Тридцять сім тисяч двісті девятнадцять євро 62 центи) заборгованість за кредитом, 53646, 82 євро (Пятдесят три тисячі шістсот сорок шість євро 82 центи) заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7280,00 євро (Сім тисяч двісті вісімдесят євро 00 центів) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 110586, 36 євро (Сто десять тисяч пятсот вісімдесят шість євро 36 центів) пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 3654,00 (Три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні судового збору».

Однак, незважаючи на вжиті державним виконавцем передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання судового рішення, станом на 13.09.2017 року жодної відповіді від боржника на адресу ВПВР УДВС ГТУЮ в Закарпатській області не надходило, сам боржник не зявляється на виклики, хоча був повідомлений про перебування виконавчого провадження у відділі ПВР УДВС ГТУЮ в Закарпатській області, що свідчить про порушення вимог закону та ухилення від виконання рішень суду та інших органів.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. У судове засідання державний виконавець не з'явився, згідно подання просить розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів подання, встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження №49888310, з примусового виконання виконавчого листа №301/1616/15-ц від 23.11.2015 року, виданого Іршавським районним судом Закарпатської області про «Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість по кредитному договору в розмірі 208732,80 євро (Двісті вісім тисяч сімсот тридцять два євро 80 центів), що за офіційним курсом гривні до євро становить 4969927,97 гривень (Чотири мільйони девятсот шістдесят девять тисяч девятсот двадцять сім грн. 97 коп.), з яких: 37219, 62 євро (Тридцять сім тисяч двісті девятнадцять євро 62 центи) заборгованість за кредитом, 53646, 82 євро (Пятдесят три тисячі шістсот сорок шість євро 82 центи) заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7280,00 євро (Сім тисяч двісті вісімдесят євро 00 центів) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 110586, 36 євро (Сто десять тисяч пятсот вісімдесят шість євро 36 центів) пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 3654,00 (Три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні судового збору».

При зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець послався, як на підставу для обрання такого обмеження відносно ОСОБА_2, ухилення боржника від виконання судового рішення. 21.01.2016 року державним виконавцем відповідно до вимог ст..ст.17, 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. 21.01.2016 року державним виконавцем, керуючись ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої, надіслано на адреси органам та установам, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію, а також сторонам. Боржник вказані постанови отримав 23.01.2016 року, про що міститься відмітка в матеріалах виконавчого провадження.

З отриманих відповідей на запити державного виконавця з Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Держгеокадастру, Територіального сервісного центру слідує, що боржник на обліку, як ФОП в ДПС не перебуває, на обліку в ПФУ не перебуває, пенсію не отримує, ніде не працює, будь яких транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

27.06.2017 року державним виконавцем було викликано боржника на 11 год. 10.07.2017 року з метою надання пояснення по факту невиконання вимог виконавчого документа, однак останній, будучи належно повідомленою в зазначений час та дату не прибув, причини неявки державному виконавцю не повідомила.

Згідно відповіді Держгеокадастру від 06.08.2017 року встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано земельну за адресою с.Імстичево, вул.Миру, 54.

08.08.2017 року державним виконавцем надано запит до Імстичівської сільської ради Іршавського району з вимогою надати інформацію стосовно осіб, які зареєстровані та проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку, що належить боржнику. В ході подальшого виконання встановлено, що вказане нерухоме майно реалізовано відповідно при проведенні прилюдних торгів.

В ході усної розмови зі стягувачем, державним виконавцем встановлено, що відносно боржника відкриті виконавчі провадження і в інших відділах виконавчої служби Закарпатської області. Нерухоме майно, що належало боржнику, реалізоване, однак майнові зобовязання стягувачів не задоволенні в повному обсязі.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Згідно до положень ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Зі змісту наведених вище норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України повязана з ухиленням останнього від виконання судового рішення.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримування від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; не повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця; ненадання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Судом встановлено, що 21.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №301/1616/15-ц від 23.11.2015 року, виданого Іршавським районним судом Закарпатської області, боржником по якому є ОСОБА_3.

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник отримував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця. Крім того, в матеріалах подання відсутні відомості про наявність документу у боржника, який дає право виїзду за межі України.

Суд звертає увагу, що згідно постанови про відкриття ВП та виконавчого листа №301/1616/15-ц від 23.11.2015 року боржником є ОСОБА_3, а в поданні державний виконавець просить встановити обмеження у виїзді за кордон боржнику ОСОБА_2.

Враховуючи наявні матеріали подання, те що заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник має намір виїхати за межі України, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, крім того звернувся не за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобовязання. до виконання зобовязання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4