Справа № 308/4517/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, оскаржила ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.12.2016, якою було визнано неподаною та повернуто її заяву про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2015, що ним позов ОСОБА_3 було задоволено шляхом визнання за ним права власності на квартиру № 62 по провулку Залізничників у м. Чопі Ужгородського району в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_6, який помер 16.11.2011. Сторона вважає, що у судді не було належних підстав для прийняття такого процесуального рішення. Так, ухвалою судді від 21.11.2016 заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду було залишено без руху через неподання разом із заявою оригіналу документа про сплату судового збору. Ухвалою ж від 08.12.2016 суддя визнав заяву про перегляд заочного рішення суду неподаною та повернув відповідачу через те, що судовий збір був сплачений не за місцем розгляду справи, тобто, не з тієї підстави, з якої заяву було залишено без руху. Тим часом, квитанція про сплату судового збору за іншим, аніж розгляд справи, місцем, була надана суду 11.07.2016 і заперечення щодо неправильності цієї квитанції не висловлювалися, а зазначалося про необхідність надання оригіналу квитанції. Суд не пропонував сплатити судовий збір за місцем розгляду справи. Крім того, в ухвалі про залишення заяви без руху не був зазначений порядок сплати судового збору.

Посилаючись на ці обставини, на неправильне застосування суддею положень ст. 121 ч.ч. 1, 2, ст. 229 ч. 7 ЦПК України, ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 мешкає в м. Мукачеві і з 01.06.2016 користується правовою допомогою адвоката ОСОБА_2 (а.с. 96-98).

06.06.2016 відповідач ОСОБА_1 подала до Ужгородського міськрайонного суду заяву про перегляд заочного рішення цього суду від 17.08.2015, заяву від її імені подав представник ОСОБА_2 (а.с. 86-87).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2016 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2015 повернуто заявнику з підстав, передбачених ст. 121 ч. 3 п. 3, ст. 229 ч.ч. 5, 7 ЦПК України, оскільки заяву від імені відповідача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (а.с. 89).

21.06.2016 відповідач ОСОБА_1 вдруге подала до Ужгородського міськрайонного суду заяву про перегляд заочного рішення цього суду від 17.08.2015, підписану представником ОСОБА_2, до заяви додано докази наявності у представника повноважень на ведення справи (а.с. 91-92, 96-98).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без руху з підстав, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 229 ч.ч. 4, 6, 7 ЦПК України внаслідок відсутності при заяві документа про сплату судового збору, який належало сплатити в розмірі 275,60 грн (а.с. 100).

Оскільки в установлений суддею строк недоліки заяви не були виправлені, ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду було визнано неподаною та їй повернуто з підстав, передбачених ст. 121 ч. 2, ст. 229 ч.ч. 6, 7 ЦПК України (а.с. 103).

13.07.2016 до Ужгородського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення недоліків заяви відповідно до ухвали судді від 22.06.2016 (а.с. 106), до якої була додана ксерокопія квитанції від 11.07.2016 № НОМЕР_1 відділення ПАТ «Комінвестбанк» в м. Мукачеві про сплату судового збору в розмірі 275,61 грн, отримувачем платежу за якою є Мукачівське УДКСУ Закарпатської області (а.с. 109).

ОСОБА_1 оскаржила ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2016. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18.10.2016 ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2016 скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України), оскільки було встановлено, що копію ухвали судді від 22.06.2016 про залишення заяви без руху представник відповідача ОСОБА_2 отримав 05.07.2016, тому визнання ухвалою від 08.07.2016 заяви неподаною та повернення її відповідачу є передчасним (а.с. 150-152).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без руху з підстав, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 229 ч.ч. 6, 7 ЦПК України внаслідок відсутності при заяві документа про сплату судового збору (а.с. 156).

На виконання ухвали судді від 31.10.2016 представник ОСОБА_2 подав датовану 10.11.2016 заяву про усунення недоліків, що надійшла до суду 14.11.2016 (а.с. 160), до якої в якості доказу сплати судового збору додав три ксерокопії квитанції від 11.07.2016 № НОМЕР_1 відділення ПАТ «Комінвестбанк» в м. Мукачеві (а.с. 161, 162).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2016 з урахуванням невиконання стороною ухвали від 31.10.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду повторно залишено без руху з підстав, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 229 ч.ч. 6, 7 ЦПК України внаслідок відсутності при заяві оригіналу документа про сплату судового збору (а.с. 163).

На виконання ухвали судді від 21.11.2016 ОСОБА_1 подала датовану 03.12.2016 заяву про усунення недоліків, що надійшла до суду 07.12.2016 (а.с. 165), до якої в якості доказу сплати судового збору додала ксерокопію тієї самої квитанції від 11.07.2016 № НОМЕР_1 відділення ПАТ «Комінвестбанк» в м. Мукачеві (а.с. 166), а також оригінал цієї квитанції (а.с. 167).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.12.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду визнано неподаною та їй повернуто з підстав, передбачених ст. 121 ч. 2, ст. 229 ч.ч. 6, 7 ЦПК України (а.с. 169-170). Ухвалу вмотивовано, зокрема, тим, що до заяви не додано документу щодо сплати судового збору в справі, що розглядається Ужгородським міськрайонним судом, тоді як ст. 9 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» покладає на відповідну особу обовязок сплатити судовий збір за місцем розгляду справи. Судовий збір належало сплатити за місцем розгляду справи судом, розташованим у м. Ужгороді. В ухвалі зазначено, що заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків заяви, судом були вжиті всі необхідні заходи щодо належного його повідомлення про необхідність усунення недоліків, були розяснені наслідки їх неусунення.

Оцінюючи обставини щодо руху заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів констатує таке.

Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки (ст. 29 ч. 3 ЦПК України), зловживання процесуальними правами не допускається.

Адвокатська діяльність здійснюється на принципах, зокрема, верховенства права та законності, під час її здійснення адвокат зобовязаний, серед іншого, виконувати обовязки, передбачені законодавством (ст. 4 ч. 1, ст. 21 ч. 1 п. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У своїй професійній діяльності адвокат зобовязаний дотримуватись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності; адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству; адвокат зобовязаний надавати правову допомогу клієнтам, здійснювати їх захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування (ст. 7 п.п. 1, 3, ст. 11 ч. 2 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим Зїздом адвокатів України 17.11.2012).

У колегії суддів не викликає сумнівів обізнаність адвоката ОСОБА_2 із вимогами закону щодо правил і порядку сплати судового збору, в т.ч., щодо розміру судового збору, необхідності його сплати за місцем розгляду справи, подання оригіналу документа про сплату. Реквізити сплати судового збору у справах, що розглядаються Ужгородським міськрайонним судом, є загальнодоступними, зокрема, за посиланням у мережі Інтернет: http://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/rekvizutu/zbr/. Своїми діями представник створює правові (в т.ч., процесуальні) наслідки для особи, яку представляє, в даному випадку для відповідача ОСОБА_1

Рух справи вказує на те, що сторона відповідача ОСОБА_1 неодноразово діяла всупереч вимогам цивільного процесуального закону, у спосіб, що спричиняв затягування розгляду справи. Вчиняючи відповідні процесуальні дії, сторона не подавала документів або подавала неналежні документи чи копії замість необхідних відповідно до закону оригіналів.

За встановлених обставин, міркування апелянта про те, що суддя визнав заяву неподаною та повернув її з іншої підстави, аніж та, що була зазначена в ухвалі про залишення заяви без руху, та не мав заперечень щодо неправильності раніше поданої квитанції, не можуть братися до уваги. Суддя за відсутності в справі оригіналу документа про сплату судового збору не мав обовязку оцінювати ксерокопію документа, який не є доказом сплати судового збору, а дав оцінку вже поданому оригіналу (доказу). Залишення заяви без руху внаслідок відсутності доказів про сплату судового збору презюмує усунення відповідного недоліку заяви шляхом сплати збору встановленим порядком, зокрема, саме за місцем розгляду справи. Сторона була обізнана як із порядком сплати судового збору, так і, щонайменше, з липня 2017 року, й із розміром збору, який належало сплатити і саме її обовязком було надати оригінал документа про сплату судового збору за місцем розгляду справи. Мотиви, зазначені в ухвалі судді, щодо необхідності сплати судового збору за місцем розгляду справи, надання стороні можливостей виправити недоліки заяви та відсутності доказу сплати судового збору (оригіналу відповідного документа), вірні як такі та відповідають дійсним обставинам справи.

Поряд із цим, залишаючи заяву без руху, суддя повинен діяти у зрозумілий для учасника процесу спосіб, що, серед іншого, мінімізував би або виключав можливість для маніпулювання певними обставинами, як це має місце в справі, та зловживання процесуальними правами або недобросовісного виконання процесуальних обовязків. В ухвалі судді від 22.06.2016 був зазначений розмір судового збору, який належало сплатити, однак, реквізити сплати (конкретний порядок сплати) не були вказані, що уможливило в подальшому маніпулювання стороною обставинами, повязаними зі сплатою судового збору. Слід враховувати, що попри доступність відповідної інформації, яка, втім, має довідковий характер, особа, передусім та, яка не користується правовою допомогою адвоката, може не бути обізнаною із нею або щодо можливості доступу до неї.

Залишаючи заяву без руху та визнаючи її неподаною після надходження справи з апеляційного суду, суддя суду першої інстанції залишив поза увагою помилку, допущену раніше, і, в свою чергу, припустився аналогічної, що не дає можливості визнати ухвалу обґрунтованою, такою, що повною мірою відповідає вимогам цивільного процесуального закону, із залишенням її без змін.

Відтак, оскільки розгляд справи по суті може мати місце лише за умови відповідного вирішення процесуальних питань, що випливають із факту подачі заяви про перегляд заочного рішення суду, і це належить до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 107, 228-231 ЦПК України), апеляцію на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу скасувати, питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення передати на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, задовольнити частково, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 8 грудня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді