Справа № 371/1660/16-ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А. В.
Провадження № 22-ц/780/2133/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 27.04.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Піївської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимоги щодо визначення ОСОБА_2 додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 20 березня 2004 року батька ОСОБА_4 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що у суду немає правових підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки, причини, які зазначені ним для поновлення цього строку, не є поважними та не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подачі заяви про прийняття спадщини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яких визначити додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4, який за життя мешкав по вул. Левадній,18, с. Пії, Миронівського району, Київської області ( а.с.10, 13, 14, 16 ).

20 березня 2004 року ОСОБА_4 помер ( а.с. 9 ).

Похованням ОСОБА_4 займалася адміністрація сільської ради ( а.с. 16 ).

Будинок по вул. Левадній,18, с. Пії, Миронівського району, Київської області, та земельна частка ( пай ) згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) належали ОСОБА_5 із якою постійно проживав її син - ОСОБА_4 ( а.с. 15, 16, 35 ).

Власник зазначеного майна померла 24 травня 1999 року ( там же ).

Відтак, зазначене майно успадкував ОСОБА_4.

Рішенням №68 виконавчого комітету Піївської сільської ради Миронівського району Київської області від 21 жовтня 2011 року право власності на будинок по вул. Левадній, 18, с. Пії, визнаний за ОСОБА_3 ( а.с. 51, 56-59, 60, 61, 63-64 ).

Окрім цього, рішенням Піївської сільської ради Миронівського району Київської області від 23 січня 2009 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації на право власності на земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою ( а.с. 50 ).

ОСОБА_2 в 2016 році звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті 20 березня 2004 року ОСОБА_4, однак постановою від 17 грудня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтв у звязку із пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини ( а.с.12 ).

У звязку із цим, 27 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася із названим позовом до Миронівського районного суду Київської області ( а.с. 2-5 ).

Позивач не заперечувала, що на час відкриття спадщини вона зі спадкодавцем разом не проживалащо підтверджується довідками №№681, 529 Піївської сільської ради від 9 грудня та 7 жовтня 2016 року, відповідно ( а.с. 14, 16 ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та прийшов до висновку про відмову в позові за його недоведеністю і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 1217, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Крім цього, як вірно зазначив місцевий суд, відповідно до п. 24 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В листі №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, зокрема, на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. Так, поважними визнаються: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, посилання апелянта на те, що вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк у звязку з тим, що дізналась про смерть батька тільки в серпні 2016 року, оскільки вона з батьком не спілкувалася та проживали в різних населених пунктах, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, а названі позивачем до таких не відносяться.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Окрім того, той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем, а тому має повне право на спадщину після смерті батька, не може прийматися судом до уваги, оскільки позивач не набуває прав на спадкове майно автоматично як єдиний спадкоємець.

Він повинен прийняти спадщину у встановлений законом строк. Оскільки позивач не подала заяву про прийняття спадщини, тому, згідно норм діючого законодавства, вона вважається такою, що не прийняла її.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що необізнаність позивача про смерть її батька, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Окрім цього, у силу викладеного, неможливо віднести до числа поважних причин і ті обставини, що позивач від народження проживає у м. Києві, її батьки розірвали шлюб у 1993 році після чого проживають в різних населених пунктах, батько в м. Києві не проживав і не був зареєстрований, апелянт отримувала правову допомогу від адвоката.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 213, 214 ЦПК Укураїни, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Піївської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_6