Справа № 522/3949/14-ц
Провадження №2/522/4958/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договір про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору по поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що відповідачка не була та не є власником спірних приміщень, оскільки рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на нежилі підвальні приміщення № 501,що знаходяться в м. Одесі, Червоний провулок, буд. №1, та нежилі приміщення першого поверху № 501, що знаходяться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок № 1 було скасовано та ухвалено в цій частини нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 (т.4 а.с. 165-171). Ухвалою від 21 травня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у склади ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 касаційну скаргу ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, відхилено, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишено без змін (т.4 а.с. 172-174). 24 вересня 2014 року при розгляді повторної касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у склади суддів Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Остапчука Д.О. касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року відхилена, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишено без змін (т.4 а.с.174-177). Зазначені рішення набрали законної сили. Таким чином позивачі звернулися до суду для захисту своїх права на спірне майно, шляхом подання зустрічного позову до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору про поділ спільного майна подружжя від 04 березня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №167.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 року залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності.

ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили.

У судове засідання зявилася представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив.

ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справі у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнавши за ОСОБА_3 право власності на нежилі підвальні приміщення № 501, загальною площею 164,2 кв.м., що знаходяться в м. Одесі, Червоний провулок, буд. №1, та нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 273,4 кв.м., що складаються з відображених на плані технічних паспортів нежилих приміщень, що знаходяться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок № 1; на квартиру №4, що складається з восьми жилих кімнат, відображених на плані технічного паспорту, загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 205,0 кв.м., що знаходиться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок №1; визнавши за ОСОБА_8 право власності на квартиру №5, що складається з пяти кімнат, загальною площею 139,6 кв.м., житловою площею 92,4 кв.м., відображених у технічному паспорті, що знаходиться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок №1; на квартиру № 6, що складається з пяти кімнат, загальною площею 148,8 кв.м., житловою площею 101,2 кв.м., відображених у технічному паспорті, що знаходиться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок №1 (т.4 а.с.165-171).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року в частини визнання за ОСОБА_3 права власності на нежилі підвальні приміщення № 501,що знаходяться в м. Одесі, Червоний провулок, буд. №1, та нежилі приміщення першого поверху № 501, що знаходяться в м. Одесі, вул. Червоний провулок, будинок № 1 було скасовано та ухвалено в цій частини нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 (т.4 а.с. 165-171).

Ухвалою від 21 травня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 касаційну скаргу ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, відхилено, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишено без змін (т.4 а.с. 172-174). 24 вересня 2014 року при розгляді повторної касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у склади суддів Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Остапчука Д.О. касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року відхилила, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишили без змін (т.4 а.с.174-177). Зазначені рішення набрали законної сили.

23 квітня 2014 року №39/01/-16, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення доказів від 12 березня 2014 року було направлені належним чином засвідчені копії договору про поділ майна подружжя від 04 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у реєстрі за №167; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року, справа №2-3494/11; ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року, справа №2-3494/11; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2012 року, справа №2-3494/11 з додатковим рішенням від 10.02.2014 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18527976 від 04.03.2014 року; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №18528262 від 04.03.2014 року; технічний паспорт на нежилі підвальні приміщення № 501, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Красний, будинок №1, складений КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 02 листопада 2012 року; технічний паспорт на нежилі приміщення першого поверху № 501, розташованого у м. Одесі, провулок Красний, буд. №1, складений КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 02 листопада 2012 року; свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 400845 від 26 червня 1993 року; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49239353 від 04.03.2014 року; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49238823 від 04.03.2014 року; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49239109 від 04.03.2014 року; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49238385 від 04.03.2014 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18582570 від 04.03.2014 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18585459 від 04.03.2014 року (т.4 а.с. 68-91).

Як було встановлено в ході розгляду справи, згідно витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49239109 від 04.03.2014 року, сформованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про пошук записів щодо обєкта нерухомого майна нежилого приміщення першого поверху № 501, розташованого у м. Одесі, провулок Красний, будинок 1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на підставі договору купівлі продажу, серія та номер:5540, виданий 27.12.2005 року, видавник: ОСОБА_10 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.03.2014 року №11351510, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_8 (т.4 а.с. 87).

Згідно витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49238385 від 04.03.2014 року, сформованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про пошук записів щодо обєкта нерухомого майна нежилого підвального приміщення № 501, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Красний, будинок №1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на підставі договору купівлі продажу, серія та номер:5543, виданий 27.12.2005 року, видавник: ОСОБА_10 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.03.2014 року №11350656, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_8 (т.4 а.с. 88).

Із направлених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 до суду матеріалів видно, що перед посвідченням вказаного договору про поділ майна подружжя від 04 березня 2014 року, приватний нотаріус здійснила низку реєстраційних та нотаріальних дій, зокрема сформувала інформаційні витяги за №№ 49239109, 49238385 від 04.03.2014 року, які містять відомості про пошук записів щодо спірних обєктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м. Одеса, провулок Красний, будинок №1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому із вказаних витягів та рішень відсутня будь-яка інформація щодо запису про державну реєстрацію прав власності за позивачкою ОСОБА_3 на обєкти нерухомого майна, а саме на нежиле приміщення першого поверху № 501, нежиле підвальне приміщення № 501.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_3 не є власником нежилого підвального приміщення № 501 та нежилого приміщення першого поверху № 501 (спірних приміщень по справі).

19 лютого 2014 року рішенням апеляційного суду Одеської області ( за провадженням №22-ц/785/2971/14) було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на нежилі підвальні приміщення № 501, які знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Красний, 1 та на нежилі приміщення першого поверху № 501, які знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Красний, 1 та відмовлено в задоволені зазначених позовних вимог.

Ухвалою від 21 травня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у склади ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 касаційну скаргу ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, відхилив, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишив без змін.

19 червня 2014 року суддя судової палати у цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_11, поновила строк ОСОБА_3 на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, відкрила касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_3 та витребувала вказану справу з Приморського районного суду м. Одеси, а 24 вересня 2014 року в попередньому судовому засіданні ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ колегія суддів у склади ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, відхилено касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року, а рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що Верховним судом України було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд ухвали від 21 травня 2014 року колегії суддів судової палати у цивільних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відхилення касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року.

Зазначені рішення набрали законної сили.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.І ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.І ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

04 березня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про поділ майна подружжя спірного нерухомого майна, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального ОСОБА_9 у реєстрі за №167.

Як було встановлено в ході розгляду справи, згідно витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49239109 від 04.03.2014 року, сформованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про пошук записів щодо обєкта нерухомого майна нежилого приміщення першого поверху № 501, розташованого у м. Одесі, провулок Красний, будинок 1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на підставі договору купівлі продажу, серія та номер:5540, виданий 27.12.2005 року, видавник: ОСОБА_10 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.03.2014 року №11351510, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_8 (т.4 а.с. 87).

Згідно витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49238385 від 04.03.2014 року, сформованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про пошук записів щодо обєкта нерухомого майна нежилого підвального приміщення № 501, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Красний, будинок №1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на підставі договору купівлі продажу, серія та номер:5543, виданий 27.12.2005 року, видавник: ОСОБА_10 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.03.2014 року №11350656, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_8 (т.4 а.с. 88).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у теперішній час є власниками спірного нерухомого майна на підставі договору про поділ майна подружжя від 04 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального ОСОБА_9 у реєстрі за №167.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Згідно правовому висновку Верховного Суду України, що висловлена, зокрема, у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 24.06.2015 № 6-318цс15, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Оскільки формально спору між сторонами щодо права власності не існує, а визнання дійсним договору по поділ спільного майна подружжя є поновленням права власника, у звязку із тим, що з боку відповідачки ОСОБА_3 оспорюється правомочність договору про поділ спільного майна подружжя від 04 березня 2014 року, суд доходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шляхом визнання дійсним договору по поділ спільного майна подружжя, що надасть позивачам можливість реалізовувати повноваження по володінню, користуванню та розпорядженню спірним нерухомим майном.

У відповідності із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16. 220,317. 319, 321, 392 ЦК України, стаття 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя від 04 березня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №167.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 21.09.2017