провадження № 2/243/171/2017
справа № 243/9528/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Гуменному М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування законом. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що 16 грудня 2015 року з місцем свого постійного мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно яке складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 15 по вул. Гастелло у м. Словянську Донецької області, а також земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою загальною площею 0,0594 га. Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3. У визначений законом строк після смерті спадкодавця він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадку за законом та про видачу свідоцтва про право на спадок за законом на вищезазначене майно. 20 жовтня 2016 року йому було надано свідоцтво за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 15 по вул. Гастелло м. Словянська Донецької області, а земельну ділянку яка також входила до спадкового майна не було включено до вказаного свідоцтва. 24 жовтня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу йому було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розташовану по вул. Гастелло, 15 м. Словянська Донецької області, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку на імя померлого ОСОБА_3 У звязку із наведеним, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № 15 по вул. Гастелло м. Словянська Донецької області, загальною площею 0,0594 га, розташованого на землях ОСОБА_2 міської ОСОБА_5, кадастровий номер: :01:019:1074.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявися, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 який діє на підставі ордеру, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявися, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, на адресу суду надав клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі представника ОСОБА_5, просив ухвалити рішення на розсуд суду, із урахуванням наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Із свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 ЯД № 136058, та копії запису про народження № 752 ОСОБА_3, видно, що їх батьками згідно із вказаними документами є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 11, 63-64).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 Серія:І-НО № 932638 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_2 ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер у віці 59 років у місті Словянську Донецької області 16 грудня 2015 року (а.с. 45).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 15, розташований в м. Словянську Донецької області по вул. Гастелло, а також земельну ділянку розташовану за тією ж адресою. Вказана земельна ділянка належала та була зареєстрованою за ОСОБА_8, на підставі державного акта про право приватної власності на землю ІІІ ДН №084825 (а.с. 10), що також стверджується повідомленням відділу держгеокадастру у м. Словянську №9-28-0.5-1238/2-16 від 16 грудня 2016 року, гідно із якою, станом на 01 січня 2013 року, за даними Державного земельного кадастру, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за громадянкою ОСОБА_8 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 084825 зареєстрований 22 червня 2000 року за № 7158 (а.с. 41).

Із вказаного державного акту видно, що він виданий ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 міської ОСОБА_5 народних депутатів № 276/1 від 21 червня 2000 року. Зазначена земельна ділянка розташована на території ОСОБА_2 міської ОСОБА_5. Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 10).

Позивач свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого брата на житловий будинок № 15 по вул. Гастелло м. Словянська Донецької області отримав (свідоцтво про право власності за законом № 2783 від 22 жовтня 2016 року (а.с. 84)).

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0594 га розташовану на території ОСОБА_2 міської ради було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с. 88).

Так, згідно із витягом № 2-15-10-2000 наданого відділом Держгеокадастру у м. Словянську Донецької області земельна ділянка кадастровий номер: :01:019:1074, загальна площа якої становить: 594 метри квадратні, яка знаходиться по вул. Гастелло, 15 м. Словянська Донецької області належить ОСОБА_8. Вказане також підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по вул. Гастелло,15 в м. Словянську Донецької області, та повідомленням Держгеокадастру на запит суду (а.с. 13-32, 41).

Наведене стверджується також наданими на адресу суду копіями матеріалів спадкової № 15/2016 заведеної 11 лютого 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 до майна ОСОБА_3, померлого 16 грудня 2015 року (а.с. 47-88).

Згідно із повідомленням Першої словянської державної нотаріальної контори від 17 лютого 2017 року № 417/01-16, та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №46800818 від 17 лютого 2017 року, спадкова справапісля померлої 09 травня 2015 року ОСОБА_8 не заводилась (а.с. 97, 98).

За даними домової книги станом на 09 травня 2015 року ОСОБА_3 постійно проживав із ОСОБА_8О.(а.с.51-53)

Частина 1 ст. 55 Конституції України, передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI, припинена видача державних актів на землю. Виконання функцій із державної реєстрації прав на земельні ділянки покладено на органи Укрдержреєстру. Отримання дублікату державного акту законодавчо не передбачений.

Статтею 126 ЗК (у редакції Закону України від 07.липня 2011року № 3613-VI) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку, при її формуванні, посвідчується на загальних засадах посвідчення права власності на обєкти нерухомого майна, тобто свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 22-1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року зазначено, що відповідно до статей 1225 ЦК ( 435-15 ) і 131 ЗК ( 2768-14 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Зазначене також передбачене п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 - 753/0/4-14 від 16 травня 2013 року.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 прийняв після смерті матері ОСОБА_8 спадщину, оскільки на час відкриття спадщини після ОСОБА_8 постійно проживав разом з нею, що підтверджується даними домової книги, однак право на спадщину отримати не встиг, оскільки помер через сім місяців після смерті матері. ОСОБА_8, за життя, на підставі державного акту на земельну ділянку належала земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Гастелло, 15. Позивач - як спадкоємець другої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити належне йому право власності на земельну ділянку після смерті свого брата відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_3 відсутня, а останній помер. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на вказану земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Гастелло, 15 немає.

З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи розяснення ВССУ, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка за життя належала ОСОБА_3 як спадкоємцю після смерті ОСОБА_8, а отже увійшла до складу спадщини після його смерті. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_3 який прийняв спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, як за спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3, якай помер 16 грудня 2015 року у місті Слов'янську Донецької області, право власності на земельну ділянку площею 0, 0594 га, яку передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Гастелло, 15, та зареєстрована за ОСОБА_8 за реєстраційним номером 7158 (державний акт ІІІ-ДН № 084825, виданий на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради народних депутатів № 276/1 від 21 червня 2000 року).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 20 березня 2017 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич