У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (далі - ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж») про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення від 24 грудня 2013 року № 015431.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 посилався не те, що в нього зникла потреба в централізованому опаленні квартири, а відповідно до п. 8.2 цього договору він може бути розірваний достроково у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця.

15 липня 2014 року позивач звертався до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, однак отримав відмову.

ОСОБА_4 самостійно, за власні кошти здійснив відключення квартири від опалення, не порушуючи теплопостачання інших споживачів, однак відповідач продовжує нараховувати оплату за послуги.

Позивач просив розірвати договір укладений між ним та ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» від 24 грудня 2013 року № 015431.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої та рішення суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням положень ст. ст. 901, 907 ЦК України, ст. ст. 13, 20, 24, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядку відключення окремих житлових будинків від централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, про відсутність правових підстав для розірвання оскаржуваного договору, оскільки відсутність потреби в отриманні послуг та самовільне відключення позивачем квартири від системи централізованого опалення не є підставою для розірвання договору про надання послуг із централізованого опалення, враховуючи, що порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від мереж централізованого опалення та постачання регулюється наказом Міністерства будівництва, архітектури та житво-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4, яким затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик