АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріСинявському Д.В.
за участю: представників третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва Репецького С. в інтересах держави в особі Київської міської ради на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Інвест Сервіс Компані» до ОСОБА_9 про розірвання договору будівельного підряду та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково. /а.с. 74-77/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник прокурора м. Києва Репецький С. в інтересах держави в особі Київської міської ради подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_9 є власником спірних об'єктів, а тому судом першої інстанції безпідставно застосовано ст. 392 ЦК України. Також не враховано, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, не досліджено судом першої інстанції наявності прийняття спірного майна в експлуатацію, державної реєстрації та надання земельної ділянки для цілей будівництва, яка також знаходиться в межах охоронної зони та визнана землею історико-культурного призначення, у зв'язку з чим будівництво здійснено з порушенням вимог законодавства. Також наголошував на тому, що судом першої інстанції прийнято рішення відносно нерухомого майна, що знаходиться у Дарницькому, Подільському, Голосіївському, Шевченківському та Дніпровському районах м. Києва, тобто з порушенням правил виключної підсудності щодо нерухомого майна. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

№ справи 760/804/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1018 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Позивач та відповідач в судові засідання неодноразово не з'являються, про час та день розгляду справи повідомляються належним чином, однак конверти на адресу суду повертаються за закінченням терміну зберігання, крім того в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача / а.с.128/ про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомлення з матеріалами, подане особисто на прийом громадян в день судового засідання, що свідчить про обізнаність сторони про хід судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників третіх сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення в частині визнання права власності з відмовою у позові, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 01 квітня 2015 року між ТОВ «Трейд Інвест Сервіс Компані» та ОСОБА_9 було укладено договір будівельного підряду.

Згідно пункту 1.1. Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання виконати увесь комплекс робіт із організації будівельних робіт у м. Києві по реконструкції нежитлових будівель в літері «О» загальною площею 362,5 кв.м., літері «К» загальною площею 50,7 кв.м., літері «Т» загальною площею 31,0 кв.м., літері «П» загальною площею 6,1 кв.м., літері «У» загальною площею 25,2 кв.м., літері «Ф» загальною площею 15,2 кв.м. по АДРЕСА_1; будівлю в літері "Б" загальною площею 219,0 кв.м. по АДРЕСА_2; житловий будинок в літері "Б" загальною площею 112,6 кв.м. по АДРЕСА_3; нежитлові будівлі в літері "Ж" загальною площею 58,5 кв.м, літері "З" загальною площею 61,0 кв.м. по АДРЕСА_4; нежитлові будівлі в літері "А" загальною площею 18,3 кв.м., літері "Б" загальною площею 15,0 кв.м. та літері "В" загальною площею 25,0 кв.м. по АДРЕСА_5; нежитлові будівлі в літері "А" загальною площею 8,3 кв.м., літері "Б" загальною площею 20,0 кв.м., літері "В" загальною площею 25,0 кв.м. по АДРЕСА_6, нежитлових будівель по АДРЕСА_7 загальною площею 1590,0 кв.м., а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) та здати Об'єкт Замовнику у строк до 01.07.2015 року, однак, не дивлячись на закінчення реконструкції відповідач не виконав вимоги пункт 2.1. Договору та не передав позивачеві зазначені Об'єкти за актом приймання - передачі, тобто ухиляється в добровільному порядку від виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Частково задовольняючи позовні вимоги, зокрема в частині розірвання договору будівельного підряду, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 526 ЦК України про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, ст. 629 ЦК України якою встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, ч. 1 ст. 875 ЦК України про те, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Прийшовши до висновку про невиконання зобов'язань та те, що відповідачем після закінчення реконструкції об'єктів вони не передані за актом приймання-передачі позивачу, суд першої інстанції прийшов до висновку про розірвання договору будівельного підряду.

В цій частині, апелянтом рішення фактично не оскаржується, обґрунтування апеляційної скарги щодо неправильності рішення відсутнє, хоча і ставиться вимога про скасування рішення у повному обсязі.

Задовольняючи позов в частині визнання права власності на спірні об'єкти, Визнаючи суд першої інстанції керувався вимогами ст. 392 ЦК України про те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінюючи всі докази в сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем доведено факт набуття права власності на нежитлові будівлі в літері «О» загальною площею 362,5 кв.м., літері «К» загальною площею 50,7 кв.м., літері «Т» загальною площею 31,0 кв.м., літері «П» загальною площею 6,1 кв.м., літері «У» загальною площею 25,2 кв.м., літері «Ф» загальною площею 15,2 кв.м. по АДРЕСА_1; на нежитлову будівлю в літері «Б» загальною площею 219,0 кв.м. по АДРЕСА_2; на житловий будинок в літері «Б» загальною площею 112,6 кв.м. по АДРЕСА_3; на нежитлові будівлі в літері «Ж» загальною площею 58,5 кв.м., літері «З» загальною площею 61,0 кв.м. по АДРЕСА_4; на нежитлові будівлі в літері «А» загальною площею 18,3 кв.м., літері «Б» загальною площею 15,0 кв.м. та літері «В» загальною площею 25,0 кв.м. по АДРЕСА_5; на нежитлові будівлі в літері «А» загальною площею 8,3 кв.м., літері «Б» загальною площею 20,0 кв.м., літері «В» загальною площею 25,0 кв.м. по АДРЕСА_6.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466, будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання замовником повідомлення про початок будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу та видачі інспекцією відповідного дозволу.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Усупереч наведених норм, судом першої інстанції не досліджено питання наявності у позивача документів, необхідність яких визначена містобудівним законодавством, а також доказів того, що спірне нерухоме майно було прийняте в експлуатацію, пройшло державну реєстрацію, а також надання позивачу земельних ділянок для цілей будівництва.

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Водночас, відповідно до листа виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту земельних ресурсів від 24.06.2016 № 7 / а.с.97-98/ встановлено, що земельні ділянки на АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6 в м. Києві відповідно до даних міського земельного кадастру не обліковуються, зовнішні межі та користувачі земельних ділянок за вказаними адресами не встановлені. За даних міського земельного кадастру земельні ділянки на АДРЕСА_4 (літера «З», «Ж») у Шевченківському районі не обліковуються.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2013 у справі № 910/10543/13 розірвано договір оренди земельної ділянки від 28.12.2007 № 91-6-00744 та повернуто Київській міській раді земельну ділянку загальною площею 0,1115 га., вартістю 8719422,16 грн., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на адресою АДРЕСА_4 в Шевченківському районі міста Києва, Департаментом зроблено запис про зняття договору з обліку в автоматизованій системі міського земельного кадастру.

Також, у Департаменті земельних ресурсів зареєстрована кадастрова справа Д-7101 щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_4 державному підприємству «Розвиток» для обслуговування адміністративної будівлі, рішення Київська міська рада з порушеного питання не приймала.

Разом з цим, земельна ділянка перебуває в межах охоронної зони ансамблю споруд Софійського собору (м. Київ), що підтверджується наказом Міністерства культури і туризму України від 23.12.2005 № 1076.

На підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.10.2010 № 2а-8698/10. 2670 межі охоронної зони ансамблю споруд собору Софія Київська внесені до міського земельного кадастру та землі в її межах визнані землями історико-культурного призначення.

Окрім того, рішенням Київської міської ради від 22.01.2015 № 24/889 введено тимчасову заборону (мораторій) на будівництво та продаж земельних ділянок для містобудівних потреб (нове будівництво) до затвердження Київською міською радою Плану зонування території центральної планувальної зони міста Києва та/або детального плану територій в межах охоронної (буферної) зони об'єкта № 527 Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Київ: Собор Святої Софії та прилеглі монастирські будівлі, Києво-ПечерськаЛавра», затвердженого наказом Міністерства культури України від

05.07.2011 № 511/0/16-11 «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам'яток та занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України».

Згідно інформації Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради від 24.06.2016 № 7 користувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Києві обліковується п'ять землекористувачів, серед яких ні позивач ні відповідач не значиться.

Таким чином, постановляючи рішення, судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що будівництво спірних об'єктів здійснювалось з порушенням вимог чинного містобудівного законодавства, без належних дозвільних документів, на земельних ділянках, які не були відведені для цієї мети, що є самочинним будівництвом.

Крім того згідно з інформацією Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Департаментом дозволи на будівництво не видавались, документи, які б надавали право на виконання підготовчих або будівельних робіт по указаних спірних об'єктах не реєструвались.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі - Порядок № 461) видачу сертифіката здійснює Інспекція, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, зважаючи на викладене, у суду першої інстанції підстав для визнання права власності на спірні об'єкти, побудовані без належних дозволів, без відведення земельних ділянок, не було, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення в частині задоволених позовних вимог про визнання права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва Репецького С. в інтересах держави в особі Київської міської ради на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року -скасувати в частині визнання права власності, та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Інвест Сервіс Компані» // на користь Прокуратури міста Києва // 4 821 грн. 30 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: