Справа № 163/2171/17
Провадження № 2/163/391/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її двоюрідного брата, ОСОБА_2, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем п'ятої черги за законом після смерті двоюрідного брата - ОСОБА_2. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Інші спадкоємці за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в межах строку передбаченого ст. 1270 ЦК України, відмовилися від спадщини.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району від 06.03.2017 року № 114 вбачається, що ОСОБА_5 належав будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в управління та володіння спадковим майном вступив ОСОБА_2. (а.с.5).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.1996 року (а.с.17).

Отже, після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1, яку в порядку ст. 549 ЦПК України (в ред. 1963) прийняв ОСОБА_2.

З довідки виданої виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району від 07.07.2017 року № 1064 вбачається, що згідо витягу з по господарської книги №8 за 2017 рік Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області будинок з надвірними будівлями і спорудами, який належав ОСОБА_2 знаходяться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.09.2016 року (а.с.4).

Отже, після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Згідно ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1256 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем п'ятої черги за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно як двоюрідна сестра спадкодавця, оскільки матір спадкодавця та її матір були рідними сестрами по матері, даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.07.1976 року, згідно якого матір позивачки - ОСОБА_3 дошлюбне прізвище якої «ОСОБА_3», відповідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_10 від 13.01.1962 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 10.04.1968 року з якого вбачається, що матір'ю спадкодавця була ОСОБА_5 дошлюбне прізвище якої «ОСОБА_5», відповідно свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 від 23.06.1967 року. З свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 03.12.1953 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.04.1964 року вбачається, що матір'ю останніх була ОСОБА_6, яка змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «ОСОБА_3», згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 від 01.12.1976.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 10.09.1993 року вбачається, що позивачка змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на прізвище чоловіка «ОСОБА_1».

З матеріалів спадкової справи №16/2017 вбачається, що інші спадкоємці за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадщину після смерті племінника ОСОБА_2 у встановлені законом строки не прийняли, на неї не претендую, до суду за продовженням строку на прийняття спадщини звертатись не будуть. (аркуш спадкової справи 12,13).

ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом у встановлені строки.(аркуш спадкової справи 13). Проте, постановою приватного нотаріуса від 20.06.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Волинської областіостанній було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.21).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, нерухомі об'єкти, які знаходяться по АДРЕСА_1 Волинської областібули побудовані в 1972,1980,1979 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_2,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Павлусь О.С.