Ухвала

іменем україни

15 березня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Євграфової Є.П., ЄвтушенкоО.І., Мостової Г.І., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_6 про визнання нікчемним заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_6 про визнання нікчемним заповіту, посилаючись на те, що після смерті її батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, до складу спадщини входить домоволодіння № АДРЕСА_1. В зазначений законом строк, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, їй стало відомо про наявність заповіту від 25 лютого 2010 року, який складено на користь відповідача. Спірний заповіт складено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема: заповіт підписаний не ОСОБА_7, а іншою особою, рукописний текст у заповіті від імені ОСОБА_7 виконано ОСОБА_6, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 грудня 2013 року.

В зв'язку з викладеним ОСОБА_5 просила позов задовольнити шляхом визнання заповіту нікчемним.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано заповіт складений від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6, посвідчений 25 лютого 2010 року секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області нікчемним.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 10 від 01 серпня 2012 року.

Заповітом від 25 лютого 2010 року, посвідченимсекретарем Старобезрадичівської сільської ради Замковою Н.Т., зареєстрованим в реєстрі за № 25, ОСОБА_7 все своє майно на випадок смерті заповів ОСОБА_6

Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 30 грудня 2013 року № 5947/5948/13-32 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що дати відповідь на питання про те, що самим ОСОБА_7 виконано підпис в заповіті посвідченому 25 лютого 2010 року секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області та зареєстрованому в реєстрі за № 25 від імені ОСОБА_7 на ОСОБА_6 не виявилось можливим. Рукописний запис від імені ОСОБА_7 в заповіті виконано ОСОБА_6

Висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи від 02 квітня 2015 року № 652/653/15-32 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 в оригіналі заповіту, посвідченому 25 лютого 2010 року секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області та зареєстрованому в реєстрі за № 25 від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. Відповісти на питання, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_7 в оригіналі заповіту самою ОСОБА_6 не виявилось можливим.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Частинами 1 - 3 ст. 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

За правилами ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 7 «Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419, заповіти і довіреності підписуються заповідачем або довірителем у присутності посадової, службової особи. У разі, коли фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати заповіт чи довіреність, за її дорученням в її присутності та в присутності посадової, службової особи такий документ може підписати інша фізична особа. Про причини, з яких особа, від імені якої посвідчується заповіт чи довіреність, не підписала документ, зазначається у посвідчувальному написі. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача. Посадова, службова особа не може підписувати заповіти і довіреності за заповідача або за особу, що видає довіреність. Посадова, службова особа встановлює особу, від імені якої посвідчується заповіт чи довіреність, а також особу, яка бере участь у вчиненні правочину від її імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК Українизаповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Суди попередніх інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин й вірно застосували положення норм матеріального права, й оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову виходячи з того, що підпис на заповіті вчинено не ОСОБА_7, а іншою особою.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних рішень судів немає, оскільки висновки судів щодо задоволення позову ОСОБА_5 зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_6 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

Г.І. Мостова

Т.О. Писана