У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту із земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

31 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту із земельної ділянки

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено продаж арештованого майна - земельної ділянки 0,09 га по АДРЕСА_1

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали через порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що ухвалою Здолбунівського районного суду від 18 листопада 2016 року звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1, а саме на земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_1 шляхом реалізації у визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» порядку за виконавчим листом №1708/3246/12 від 18 серпня 2014 року. Дана ухвала набрала законної сили.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог п.2 постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, зупинив стягнення на нерухоме майно боржника.

Просить ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Здолбунівського районного суду від 18 листопада 2016 року звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1, а саме на земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_1 шляхом реалізації у визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» порядку за виконавчим листом №1708/3246/12 від 18 серпня 2014 року.

Постановою начальника відділу Здолбунівського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 27 липня 2017 року, відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1708/3246/12 виданого Здолбунівським районним судом 18 серпня 2014 року.

Листом Здолбунівського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 26 липня 2017 року №10549, у відповідності до ст. 43 ЗУ «Про виконавче провадження», запропоновано ОСОБА_2 протягом 10 днів авансувати витрати на виготовлення звіту про оцінку майна боржника для подальшого його реалізації.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, які допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п.4 Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 5 частини 1 статті 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, суд першої інстанції врахувавши наявність між сторонами спору, характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог прийшов до обгрунтованого висновку про те, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси сторони по справі, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на користь позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без порушень норм процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :