Справа № 589/5230/16-ц
Провадження № 2/589/352/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.

за участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області про встановлення факту належності на праві власності нерухомого майна померлому та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулися до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності померлому ОСОБА_2 будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 та про визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майна у порядку спадкування за законом після померлого. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в 2001 році помер її чоловік ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2 був власником будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний будинок. Після його смерті відкрилася спадщина, яка була прийнята позивачем. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позивач не змогла, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок.

У судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1).

Відповідно до довідки виконкому Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 18 квітня 2016 року, виданої на підставі даних із погосподарської книги 2011-2015 років, за життя ОСОБА_2 мав у власності будинок в АДРЕСА_1. Рік побудови 1965.

Як зазначено в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1, який виготовлено 25 квітня 2016 року, зазначене домоволодіння складається з: одноповерхового житлового будинку площею 103, 1 (загальна площа експлікації 91,9) м.кв., зазначеного на плані «А-1»; житлової прибудови площею 17,5 м.кв., зазначеної на плані «а»; гаражу площею 30,2 м.кв., зазначеного на плані «Б»; сараю площею 26,6 м.кв., зазначеного на плані «В»; сараю площею 55,9 м.кв., зазначеного на плані «Г»; прибудови до сараю площею 15,9 м.кв., зазначеного на плані «г»; сараю площею 25,9 м.кв., зазначеного на плані «Д»; погребу, зазначеного на «ПГ»; туалету, зазначеного на плані «Т».

Згідно виписки із рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Богданівської сільської ради від 27 грудня 1993 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та присадибні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В зазначеному будинку також була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_1 Відповідно до свідоцтва про одруження № НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено 04 листопада 1967 року

Після смерті ОСОБА_2 позивач, яка по день смерті проживала зі своїм чоловіком, вступила у володіння та управління будинком з господарськими спорудами.

Крім того, згідно даних спадкової справи після померлого ОСОБА_2, виданої Шосткинською міською державною нотаріальною конторою 27 червня 2002 року, 12 жовтня 2001 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом.

В цей же день інші спадкоємці за законом - доньки померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від часток належної їм спадщини після ОСОБА_2 на користь їх матері ОСОБА_1

Інших спадкоємців за законом ОСОБА_2 не мав. Заповіт не складав.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не

змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР установлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 553 ЦК УРСР ,спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При

цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як єдиний спадкоємець на визнання за нею права власності на нерухоме майна у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2

Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена в.о. державного нотаріуса Шосткинської райдержнотконтори від 27 грудня 2016 року).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Із позову вбачається, що житловий будинок був побудований в 1965 році.

На час завершення будівництва померлий належним чином набув право власності на зазначений будинок, так як був зазначений власником домогосподарства в по господарській книзі.

Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року, що діяв на час побудови будинку та господарських споруд, не було передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Позивачем надані належні докази на підтвердження факту володіння чоловіком позивача спадковим житловим будинком, права спадкодавця на вказаний будинок підтверджені належним чином. витягами

На підставі наведеного суд вважає доведеним факт того, що померлому ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 і він мав право належним чином зареєструвати право власності на вказаний будинок, але свої права власника не реалізував.

Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця та її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

За таких обставин позовні вимоги в повному обсязі підлягають задоволення.

Керуючись ст. ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності на праві власності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, який що складається з: одноповерхового житлового будинку площею 103, 1 (загальна площа експлікації 91,9) м.кв., зазначеного на плані «А-1»; житлової прибудови площею 17,5 м.кв., зазначеної на плані «а»; гаражу площею 30,2 м.кв., зазначеного на плані «Б»; сараю площею 26,6 м.кв., зазначеного на плані «В»; сараю площею 55,9 м.кв., зазначеного на плані «Г»; прибудови до сараю площею 15,9 м.кв., зазначеного на плані «г»; сараю площею 25,9 м.кв., зазначеного на плані «Д»; погребу, зазначеного на «ПГ»; туалету, зазначеного на плані «Т».

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, що складається з: одноповерхового житлового будинку площею 103, 1 (загальна площа експлікації 91,9) м.кв., зазначеного на плані «А-1»; житлової прибудови площею 17,5 м.кв., зазначеної на плані «а»; гаражу площею 30,2 м.кв., зазначеного на плані «Б»; сараю площею 26,6 м.кв., зазначеного на плані «В»; сараю площею 55,9 м.кв., зазначеного на плані «Г»; прибудови до сараю площею 15,9 м.кв., зазначеного на плані «г»; сараю площею 25,9 м.кв., зазначеного на плані «Д»; погребу, зазначеного на «ПГ»; туалету, зазначеного на плані «Т».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко