УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його рідний батько - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належний йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом будинок по АДРЕСА_1 Спадщина після смерті батька відкрилася за законом. Спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька, є він (син), оскільки його мати (дружина померлого батька), ОСОБА_7, померла у 1987 році. Заповіту батько не залишив. Спадщину він прийняв, оскільки на день смерті батька він проживав та був зареєстрований з ним за адресою: АДРЕСА_2. Коли він звернувся до Харківської державної нотаріальної контори № 11 для оформлення спадщини, йому повідомили, що видати свідоцтво про право на спадщину не мають можливості, оскільки право власності на житловий будинок, яке виникло за свідоцтвом про право на спадщину за законом, не було зареєстровано в КП «БТІ». З урахуванням викладених обставин, позивач, просив суд позов задовольнити.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом, на Ѕ частину житлового будинку А-1 з верандою, загальною площею 41, 4 кв.м та житловою площею 12,2 кв.м. з надвірними будівлями: гараж Г, навіс Н, сарай В та літня кухня Б, що розташований по АДРЕСА_1, після смерті рідного батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, який був рідним батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 1988 року ОСОБА_6 успадкував після смерті ОСОБА_8 Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до вказаного свідоцтва вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці колгоспу «Україна».

Вказане свідоцтво зареєстроване в селищній раді в погосподарській книзі особовий рахунок НОМЕР_1.

Згідно довідки виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 15 серпня 2016 року № 197 Ѕ частина житлового будинку по АДРЕСА_1 належала батькам ОСОБА_4

Відповідно до довідки КП «Вовчанське БТІ» від 29 січня 2016 року вбачається, що по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з верандою загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м з надвірними спорудами та будівлями - Гараж Г, навіс Н, сарай В та літня кухня Б, право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно вимог Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах селищного типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (яка була чинна на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом), реєстрацію будинку, побудованим на колгоспній землі, проводила селищна рада у погосподарській книзі.

Таким чином, батько позивача на час отримання спадщини виконав усі вимоги закону щодо реєстрації права власності на нерухоме майно на своє ім'я.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено негативних правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам було роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно постанови Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори від 3 серпня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 у зв'язку із неоформленням ОСОБА_6 права власності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів поданих сторонами, та належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність у спадкодавця реєстрації у КП «БТІ» свідоцтва про право власності на будинок не позбавляє позивача права на спадщину за законом, оскільки внаслідок прийняття спадщини та відповідно до ст.ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України він отримав право на Ѕ частину спірного будинку в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги, а реєстрація ОСОБА_6 за життя свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно у селищній раді свідчить про належність спірної частки будинку спадкодавцю.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_5.і залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, оскільки права останньої ухваленим судовим рішенням не порушуються.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О.Писана