н/п 2/490/4987/2017 Справа № 490/5943/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О. А., при секретарі судового засідання Кваші С.О.,

за участі позивача, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації , ОСОБА_2 обласної ради , ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 міської ради про внесення змін до умов трудового контракту, зобов'язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування розпорядження , визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування , поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

11.07.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації , в якому вона просила зобовязати відповідача внести зміни до пункту 24 розділу VI контракту від 12 липня 2016 та привести цей пункт і строки дії контракту у відповідність до вимог діючого законодавства, а саме - ч. 9 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» та п. 4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 642, встановивши строк дії контракту від трьох до пяти років.

В подальшому позивачка збільшила свої позовні вимоги, предявивши позовні вимог також і до інших відповідачів, та остаточно просила поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права; визнати незаконним та скасувати розпорядження Голови ОСОБА_2 обласної державної адміністрації № 251-рк від 05 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ОСОБА_2 бюро судово медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради ( далі - МОБСМЕ); визнати незаконним та скасувати наказ № 111-к від 14.07.2017 року та № 109-к від 13.07.2017 року в.о. начальника ( далі - МОБСМЕ про її звільнення та перевід на іншу посаду ; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника МОБСМЕ; визнати незаконним п.24 розділу VI контракту, укладеного 12 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією ,щодо строків дії контракту та зобовязати ОСОБА_2 обласну раду і ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію внести зміни до пункту та привести цей пункт і строки дії контракту у відповідність до вимог діючого законодавства, а саме - ч. 9 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» та п. 4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 642, встановивши строк дії контракту від трьох до пяти років; стягнути на її користь різницю до середнього заробітку начальника МОБ СМЕ, починаючи з 14 липня 2017 року до часу ухвалення рішення по справі - 11833,73 грн.

В обгрунтування позову посилається на те, що діючим законодавством України встановлено термін, на якій укладається контракт в сфері охорони здоровя , виключно на строк від 3-х до 5 ти років і ці чинні законодавчі акти не можуть делегувати органам місцевого самоврядування, місцевим державним повноважень щодо скорочення строку дії контракту. Проте, всупереч зазначеним нормам законодавства, контракт з нею було укладено строком всього на один рік. Як наслідок незаконності оспорюваного пункту контракту - її звільнення по закінченню строку його дії через один рік є незаконним.

В судовому засіданні позивачка та її предстаники ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 вимоги позову підтримали з викладених підстав, просили про його задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 обласної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що розпорядження прийнято у чіткій відповідності до закону, адже контракт є особливою формою трудового договру, отже сторони на свій розсуд встановили строк його дії, що не порушує прав позивача, яка його підписала без будь-яких зауважень. Внести зміни у контракт, який припинив свою дію є неможливим та недоцільним, отже звільнення позивача є законним. ОСОБА_2 ОДА діяла як орган управління комунальним закладом культури на виконання делегованих повноважень , переданих рішенням ОСОБА_2 облради № 16 від 26.10.2000 року та у чіткій відповідності до положень ст. 19 ЗУ Про місцеві державні адміністрації

Представник відповідача ОСОБА_2 обласної ради у судовому засіданні позовні вимоги віднесла на розсуд суду, зазначивши, що обласна рада не є належним відповідачем у справі, оскільки рада ні укладала контракт, ні проводила звільнення позивача.

Представник відповідача МОБ СМЕ в удове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, исьмових заперечень суду не надав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень Статуту ОСОБА_2 обласного бюро СМЕ ОСОБА_2 обласної ради ( у нової редакції, затв. рішенням обласної ради № 26 від 22 .12.2016 року) ОСОБА_2 обласне бюро судово медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради є бюджетним спеціалізованим закладом, заснованим на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких у межах повноважень, визначених чинним законодавством України представляє ОСОБА_2 обласна рада ( далі Власник). Органом управління Закладом є ОСОБА_2 обласна державна адміністрація . Управління Закладом здійснюється відповідно до п.9.1. цього Статуту на підставі поєднання прав Власника або Органу управління майном щодо використання майна, участі в управління трудового колективу, єдиноначальності та колегіальності.

Заклад очолює начальник, який призначається та звільняється з посади на підставі рішення Власника в установленому законодавством порядку. Орган управління майном укладає ( припиняє, розриває) з ним контракт, у якому визначається строк його дії, права та обовязки і відповідальність начальника, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови трудових відносин ( п.9.2.Статуту).

Такі повноваження Органу управління майном делегованіст. ст.2, 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та п.5 ст.39 вказаного Закону, на підставі чого голови місцевої державної адміністрації шляхом видання розпоряджень укладають та розривають контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації.

Рішенням ОСОБА_2 обласної ради від 10 червня 2016 року за № 20 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи закладу комунальної власності області, як переможця конкурсу. Тим же рішенням, на ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію було покладено обовязок вжити заходи щодо укладення контракту з начальником МОБ СМЕ закладом комунальної власності області ОСОБА_1 в установленому чинним законодавством порядку.

12 липня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 ОДА як органом управління майном було укладено контракт про призначення її на посаду начальника МОБ СМЕ. Пунктом 24 розділу VI вищезазначеного Контракту визначено термін його дії: з 13 липня 2016 року по 13 липня 2017 року - строком на один рік. 22 квітня 2016 року на її імя було надіслано повідомлення прешого заступника голови ОДА про закінчення терміну дії контракту 13 липня 2017 року та оголошення конкурснуго добору на цю посаду.

В квітні та травні 2017 року позивачка зверталася до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 обласної ради з проханням привести контракт згідно норм чинного законодавства. 18.05.2017 року голова обласної ради ОСОБА_6 звернулася до заступника голови ОДА з проханням розглянути порушене питання та проінформувати обласну раду про підстави укладення контракту на один рік.

На вказане звернення, 26.05.2017 р. заступник голови ОДА направив відповідь, згідно якої встановлений строк контракту відповідає чинному законодавству, оскільки Положенням про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, затвердженого рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 р. № 24 (зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням обласної ради від 16 жовтня 2009 року № 13) встановлений строк контракту від одного до пяти років. Підписавши цей контракт ОСОБА_1 погодилася з його умовами та терміном його дії.

У відповідь на даний лист голова обласної ради зазначила, що вищезазначене Положення регулює порядок укладання контрактів не лише із керівниками закладів охорони здоровя, а й з керівниками інших закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області (закладів культури, освіти, тощо). Тому норми Положення передбачають сторонам укладення контракту від одного до пяти років з метою можливості уточнення строку укладення контракту із урахуванням норми чинного законодавства стосовно кожного окремого випадку. За такого, враховуючи те, що законодавством в такому випадку встановлено строк контракту від трьох до пяти років, просила заступника голови ОДА привести цей контракт у відповідність з вимогами чинного законодавства, та зазначити строк його дії відповідно на строк від трьох по пяти років.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», зміни до якої внесені 19.11.2013 р. та згідно Закону України «Про внесення зміни до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоровя щодо строків укладення контрактів з керівниками державних, комунальних закладів охорони здоровя» - керівники державних, комунальних закладів охорони здоровя призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до пяти років. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя та типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.»

Пунктом 4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 642, також передбачено, що контракт укладається на строк від трьох до пяти років. Таким чином, вказані нормативні акти встановлюють термін, на якій укладається контракт в сфері охорони здоровя , виключно на строк від трьох до пяти років .

Відповідно до п. 2.5 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, затвердженого рішенням обласної ради від 21 листопада 2008 р. № 24 (зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням обласної ради від 16 жовтня 2009 року № 13), строк дії контракту може бути встановлений від одного до пяти років.

Проте, як пояснила в судовому засіданні представник ОСОБА_2 обласної ради , це Положення передбачає типові положення для всіх видів та випадків укладення контрактів з керівниками комунальних закладів, проте з огляду на положення діючого законодавства окремі умови контракту підлягають уточненню відповідно до цих вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку , що оспорюваний пункт контракту не відповідає положенням чинного законодавства, а саме, ч. 9 ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я, зі змінами від 19.11.2013 р. та п. 4 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 642, в яких чітко встановлено, що строк дії контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоровя укладається на строк від трьох до пяти років - а ці акти мають вищу юридичну силу над локальними нормативно-правовими актами , які не можуть суперечить нормам Законів України. В разі невідповідності цих норм застосуванню підлягають положення законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Але при цьому суд не може погодитися з запереченнями представника відповідача

ОСОБА_2 ОДА , що внаслідок особливої форми контракту як трудового договору таке може тягнути за собою можливість встановлення майже будь-яких його умов за погодженням сторін . Так, дійсно, певні умови трудових контрактів можуть не відповідати загальноприйнятим вимогам до трудових договорів - проте в будь-якому випадку умови трудового контракту не можуть суперечити вимогам трудового законодавства - тим більше тим нормам, які безпосередньо регламентують порядок укладання та вимоги до такого виду контракту.

Таким чином, встановленний вищезазначеною постановою КМУ мінімальний 3-х річний строк контракту є обовязковим. Отже, враховуючи як вищезазначені акти законодавства, так і загальні принципи трудового законодавства України , принцип верховенства права та правової визначеності діяльності органів місцевого самоврядування та державних органів , якщо буде встановлено невідповідність умов укладеного з керівником контракту діючому законодавству, то способом захисту порушених прав останнього може бути покладення зобовязання привести умови контракту у відповідність до положень актів законодавства.

Отже, вимоги позову в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а саме слід зобов'язати ОСОБА_2 ОДА внести що до п. 24 розділу VI вищезазначеного Контракту відповідні зміни щодо строку дії контракту та привести цей пункт відповідно до вимог законодавства у галузі охорони здоровя . Тим більше, що внаслідок невідповідності оспорюваного пункту трудового контракту вимогам закону , ОСОБА_1 була незаконно звільнена, а її поновлдення на роботі без внесеня відповідних змівн до контракту не є можливим адже інакше контракт припиняє свою дію.

Як вбачається із матеріалів справи , розпорядженням ОСОБА_2 ОДА від 05.07.2017 року № 251-рк ОСОБА_1 звільнено 13 липня 2017 року з посади начальника ОСОБА_2 бюро СМЕ у звязку з закінченням строку дії контракту.

Наказом за № 108- к заступника начальника ОСОБА_2 бюро СМЕ ОСОБА_7 від 13.07.2017 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника " на підставі розпорядження ОСОБА_2 ОДА від 05.07.2017 року № 251-рк наказано головному бухгалтеру провести повний розрахунок з позивачкою.

Наказом від 13.07.2017 року за підписом заступника начальника МОБ СМЕ ОСОБА_7 № 109-к , згідно якого позивачку було переведено на 0,5 ставки посади лікаря судово медичного експерта відділу комісійних судово медичних експертиз за сумісництвом з 10.07.2017 року.

І лише 14 липня 2017 року Наказом за № 111- к в.о. начальника ОСОБА_2 бюро СМЕ ОСОБА_8 ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади з 13 липня 2017 року на підставі п.2 ст. 36 КзПП у звязку з закінченням строку дії контракту.

Миколаївскій ОДА надано право щодо управління майном підприємств, установ , організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області - на підставі рішення ОСОБА_2 обласної ради "Про управління майном спільної власності територіальних громад Миколаївської області" від 26 жовтня 2000 року № 16 з подальшими змінам та доповненнями, але зазначено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання призначення на посаду та звільнення з посади керівників обєктів, що належать до спільної власності територіальних громад Миколаївської області.

Пункт 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Затверджений Рішенням ОСОБА_2 обласної ради № 16 від 26.10.200 року зі зімнами, згідно з п. 3.1 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників об'єктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, затв.рішенням ОСОБА_2 обласної ради № 24 від 21 листопада 2008 року з подальшими змінами та доповненнями , закріплює, що призначення на посаду та (або) звільнення з посади керівників вирішується виключно на пленарних засіданнях обласної ради за процедурою, встановленою цим Порядком.

Пунктом 3.5. вищевказаного Порядку передбачена можливість розірвання трудових відносин з керівником в період між пленарними засіданнями обласної ради з підстав, в тому числі у разі непродовження обласною радою трудових відносин з відповідним керівником, на підставі розпорядження голови обласної ради. В той же час абз.3 п.3.5. Порядку встановлює обов'язкову необхідність затвердження такого розпорядження голови обласної ради про звільнення керівника, на пленарному засіданні обласної ради.

Як вбачається з матеріалів справи - жодного погодження , як і звернення з боку голови ОДА до обласної ради не було.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що позивачка підлягає поновленню на роботі також і на підставі того, що Розпорядження Голови ОСОБА_2 обласної ради № 251-рк від 10 липня 2017 року про звільнення позивача не було затверджено на пленарному засіданні ОСОБА_2 обласної ради .

При цьому суд погоджується з твердженням представника ОСОБА_2 обласної ради, що цим органом жодним чином участь ні у укладання контракту з позивачем, ні у її звільненні не приймалася - отже у заявлених позовних вимогах до обласної ради слід відмовити.

Згідно ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже оскаржувані розпорядження та накази є незаконними і підлягають скасуванню.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вирішуючи питання про виплату середнього заробітку , суд погоджується з розрахунком недоплачених сум заробітку за період з 14 липня 2017 року по 06 вересня 2017 року у розмірі 118833,73 грн. ( різниця в середньому заробітку начальника МОБ СМЕ та 0,5 ставки лікаря-експерта за 36 робочих днів), яка підлягає виплаті, враховуючи , що середній заробіток позивачки визначено відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року за № 100.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала у трудових відносинах саме з МОБ СМЕ , отримувала заробітну плату саме із фонду заробітної плати вказаної установи , а тому з саме цього відповідача , як з юридичної особи, належить стягнення незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також суд погоджується з поясненнями позивачки про те, що про порушення свого права вона дізналася 05.07.2017 року під час вручення проекту розпорядження про звільнення з посади. З відповідей ОСОБА_2 облради від 18.05 та 07.06. 2017 року вбачається, що їй дійсно повідомляли про приведення контракту у відповідність до закону щодо строків його дії. Тому, строк звернення до суду за захистом порушеного права пропущено нею з поважних причин і він повинен бути поновлений судом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з МОБ СМЕ слід стягнути на корить держави 640 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 58 - 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати пункт 24 розділу УІ контракту від 12 липня 2016 року , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією, щодо встановлення терміну дії контракту в один рік таким, що не відповідає ч.9 ст. 16 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров'я та зобов'язати ОСОБА_2 обласну державну адміністрацію привести зазначений контракт у відповідності до вимог діючого законодавства України, встановивши строк його дії від трьох до п'яти років.

Скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 обласної державної адміністрації № 251-рк від 05 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 111-к від 14 липня 2017 року та № 109-к від 13 липня 2017 в.о. начальника ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради про звільнення ОСОБА_1 та переведення її на іншу посаду.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради.

Стягнути з ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради на користь ОСОБА_1 різницю до середнього заробітку начальника ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради у сумі 11 833 грн. 73 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради.

Стягнути з ОСОБА_2 обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 обласної ради на користь держави 640 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд шляхом подання в 10 (десяти) денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гуденко О. А.