Справа № 534/535/17
Провадження 2/534/345/17
20.09.2017 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Солохи О.В.
при секретарі Жуковій Н.А.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору позики від 15.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останній отримав грошові кошти у сумі 1 110доларів США. За умовами зазначеного договору боржник зобовязався повернути кошти в строк до 01.03.2016 зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10%. У разі порушення зобовязання з 01.03.2016 нараховуватиметься пеня в розмірі 30% за кожен місяць прострочення виконання зобовязання. Відповідачем частково було сплачено заборгованість у сумі 400 доларів США. Станом на 31.03.2017 відповідач має заборгованість у сумі 1 787,12 доларів США, тому з метою захисту прав позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
08.06.2017 представник позивача направив до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій прохають стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 24 264 грн. 38 коп. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
Позивач до суду не зявився, його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем.
Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 15.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 1 110 доларів США та зобовязався повернути грошові кошти в строк до 01.03.2016 (а.с.8). За умовами договору позики ОСОБА_2 зобовязався сплачувати проценти за період користування коштами з 15.11.2015 до 01.03.2016 у розмірі 10%. У разі невиконання грошового зобовязання в строк, зазначений у договорі, буде нараховуватись пеня за несвоєчасну сплату коштів від суми боргу розмірі 3% за кожен місяць прострочення. З первинного позову вбачається, що заборгованість за договором позики, з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості, станом на 31.03.2017 становить 1 787,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду становить 48 467 грн. 88 коп. (а.с.2).
Як вбачається зі змісту заяви про зменшення позовних вимог, 15.04.2017 відповідачем проведено часткову сплату боргу в сумі 1 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 26 864 грн. 20 коп.
У судовому засіданні представник позивача пояснила, що сплачені відповідачем кошти за договором позики у сумі 1 000 доларів США розподілились наступним чином: 35,74 долари США (960 грн.) на витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору при зверненні до суду із позовом; 362,56 доларів США сплата процентів за користування позикою; 214,50 доларів США сплата пені (неустойки); 387,20 доларів США сплата основної суми боргу. Таким чином, у звязку із невиконанням відповідачем грошового зобовязання утворилась заборгованість у сумі 925,93 долари США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду із позовом становить 24 264 грн. 38 коп., про що представником позивача надавався раніше розрахунок заборгованості, який зберігається в матеріалах справи (а.с.49).
Згідно ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду за невиконання останнім грошового зобовязання за вище вказаним договором, у сумі 10 000 грн. (а.с.46). Позивач мотивує тим, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, вищезгадана сума заборгованості є значною для його сімї, ці кошти збирали досить тривалий час на поліпшення своїх житлових умов. Дії відповідача призвели до погіршення психоемоційного стану позивача в результаті нервових навантажень, повязаних з розшуком боржника.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України, спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.
Натомість зі змісту розписки наявної у матеріалах справи не вбачається, що сторони передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.
Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й спеціальною нормою ст.1050 ЦК України.
Таким чином, в частині стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн., позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що при зверненні до суду із позовом, позивач сплатив на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. (а.с.1) та 320 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с.12).
Судом встановлено, що частково сплачена відповідачем заборгованість була направлена позивачем, зокрема, 960 грн. на сплату судового збору при зверненні до суду із позовом, що узгоджується із приписами ст.534 ЦК України.
Одночасно суд наголошує, що ухвалою суду від 29.03.2017 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.16). Крім того, суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Суд вказує, що у звязку з тим, що позивачу відмовлено у забезпечення позову та відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, то частково сплачений судовий збір та сума судового збору, що не належить стягненню з відповідача (пропорційно до не задоволених вимог позивача) підлягає до зарахуванню сплати основино суми боргу відповідачем, а саме: 24 264 грн. 38 коп. 320 грн. (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову) 186 грн. 80 коп. (сума судового збору, що не належить стягненню з відповідача) = 23 757 грн. 58 коп.
Враховуючи вищевказане та те, що відповідачем не у повній мірі виконано зобов'язання по поверненню боргу, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.
Керуючись ст.ст. 15, 59-61, 88, 208, 212-218 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії КО №758084) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) борг у сумі 23 757 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят сім) грн. 58 коп.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2017.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха