РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря Українця П.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Кислова Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Юрія Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Ю.А. про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, мотивуючи його тим, що на його заяви до керівника Жмеринської місцевої прокуратури про вчинення злочину та внесення його заяв до ЄРДР він отримував відписки. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року дії відповідача визнано неправомірними. Вважажє, що бездіяльністю відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні його прав, визначених ст. 214 КПК України. Суму моральної шкоди визначає, виходячи із того, що йому 70 років, а також зростанням суми боргу по аліментах, які допущені бездіяльністю відповідача. А тому просить визнати протиправною бездіяльність керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Ю.А. та стягнути 8000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 1, 16, 19, 58, 97).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підстримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Додатково вказав, що за весь час стягнення з ОСОБА_3 на його користь аліментів він жодного разу не з'явився до органів ДВС. Згідно з довідкою ДВС, розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 8000 грн. Через бездіяльність відповідача сума боргу по сплаті аліментів зростає. Після сплати позивачем аліментів у нього на проживання залишається лише 500 грн. на місяць. Йому 70 років і тих коштів, що залишаються, йому не вистачає. А тому на підставі ухвали суду, якою визнано бездіяльність відповідача незаконною, він просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди.

Відповідач Кислов Ю.А. позов не визнав, зазначивши, що позивачем обрано невірний спосіб захисту його порушених прав. Підтримав надані письмові заперечення (а.с. 68-71), відповідно до яких позивачем, який в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на ухвалу суду від 10 серпня 2016 року, та є, на його думку підставою для відшкодування моральної шкоди, не зазначено - в порядку якої норми закону він вимагає відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, посилається на ухвалу суду від 10 серпня .2016 року, якою керівника Жмеринської місцевої прокуратури зобовязано на підставі заяв ОСОБА_1 про ухилення від сплати аліментів на його користь ОСОБА_3 та про незаконне вторгнення до житла ОСОБА_4 внести відомості про злочини до ЄРДР. Водночас дана ухвала суду не має преюдиційного значення, оскільки встановлює лише сам факт зобовязання вчинити процесуальну дію згідно зі ст. 214 КПК України, проте не містить посилання на обов'язкову правову ознаку цивільно-правової відповідальності - незаконніть, як підставу для відшкодуваня шкоди у передбаченому ч. 6 ст. 1176 ЦК України порядку. За даних обставин твердження позивача про доведеність бездіяльності відповідача такою, що дає підстави для відшкодування моральної шкоди, є необгрунтованим.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено вичерпний перелік процесуальних дій, які за наявності інших, передбачених ст. 2 даного Закону умов, є підставою для відшкодування завданої шкоди, до яких невнесення відомостей до ЄРДР не відноситься. Таким чином, з урахуванням того, що моральна шкода, на думку позивача, спричинена йому невнесенням відомостей до ЄРДР на підставі заяв, право на її відшкодування на підставі ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не виникло і за змістом данного закону не могло виникнути. Також вважає, що позивачем жодним чином не обгрунтовано та не надано будь-яких доказів щодо розміру завданої йому моральної шкоди. Жмеринською місцевою прокуратурою виконано вимоги ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року шляхом внесення на підставі заяв ОСОБА_1 про ухилення від сплати аліментів ОСОБА_3 та про незаконне вторгнення до житла ОСОБА_4 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 12 серпня 2016 року та №0000020 від 12 серпня 2016 року. Досудове розслідвання у вказаних кримінальних провадженнях здійснюється СВ Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області, в межах яких і повинні бути з'ясовані всі обставини, викладені у зверненнях ОСОБА_1 При цьому є незрозумілим, з чого виходить позивач, вказуючи на заподіяння йому моральної шкоди внаслідок невнесення відомостей до ЄРДР на підставі його заяв, оскільки відсутність причинного зв'язку, як обов'язкового елементу цивільно-правової відповідальності, між невнесенням відомостей до ЄРДР та заподіянням шкоди очевидна. З врахуванням викладеного, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року (а.с. 3-4) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого інспектора Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Трача О.Ю.,тимчасово виконувача обов'язків начальника Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Курчика В.В., керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Ю.А. та заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури Мілієнка О.В. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено частково. Зобов'язано керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Юрія Анатолійовича на підставі заяв ОСОБА_1 про ухилення від сплати аліментів на його користь ОСОБА_3 та про незаконне вторгення до житла ОСОБА_4 внести відомості про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В іншій частині скарги відмовлено.

Відповідно до довідки Жмеринського міськрайонного відділу ДВС №7/8288 від 12 липня 2016 року ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року стягувалися аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання вина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 6)

Відповідно до інформації Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області від 31 травня 2016 року (а.с. 7) позивач перебуває на обліку в управління з 14 серпня 2008 року та одержує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з довідкою Солом'янського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління у м. Києві (а.с. 77) заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 за період з серпня 2015 року по грудень 2016 року становить 8000 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 січня 2017 року (а.с. 88-90) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання батька в сумі 1861 грн. Рішення суду набуло законної сили 25 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Так, згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, як на підставу позову він вказав на те, що його права були порушені тим, що органами досудового розслідування за його зверненнями не було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внаслідок чого ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 серпня 2016 року керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Ю.А. було зобов'язано на підставі заяв ОСОБА_1 про ухилення від сплати аліментів на його користь ОСОБА_3 та про незаконне вторгнення до житла ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР. Предмет позову - відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

Позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстави позову - це обставини, що вказуються позивачем, з якими позивач, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу або правовідносини в цілому, що складають предмет позову.

Позивачем вказано, що заподіяння моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача пов'язане з протиправною бездіяльністю. Бездіяльність відповідача щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР зафіксована у наданих ним судових рішеннях та інших письмових документах, а тому не підлягає доказуванню. ОСОБА_1 просить визнати цю бездіяльність протиправною та стягнути моральну шкоду.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, на що посилається позивач як на підставу заподіяння йому моральної шкоди регулюється ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Стаття 1176 ЦК України встановлює особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Ч. 6 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для настання відповідальності за вказаними нормами необхідно, щоб дії або бездіяльності правоохоронних органів були незаконними.

Право на відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено в відповідних розмірах і в порядку Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відповідно до положень ст. 2 якого така шкода відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, передбаченої вищезазначеним Законом.

Позивач вважає, що також бездіяльністю відповідача, що зафіксована у наданих суду доказах, йому заподіяно моральну шкоду, із підстав невнесення відомостей до ЄРДР, яка підлягає відшкодуванню на загальних підставах.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч. ч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч.7 ст. 1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для настання відповідальності за ч. 6 ст. 1176 ЦК України необхідно, щоб дії, бездіяльність чи рішення правоохоронних органів були неправомірними чи незаконними.

Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Одночасно суд зазначає, що зобов'язання відповідача внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв позивача - не є законодавчо закріпленими підставами для відшкодування моральної шкоди та не доводить незаконності бездіяльності керівника Жмеринської місцевої прокуратури.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Так, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем у судовому засіданні не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, не довів належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди такими діями відповідача, на які не поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що обґрунтована ним моральна шкода, що завдана протиправною бездіяльністю щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР підлягає відшкодуванню на загальних підставах, а не на спеціальних, оскільки таке твердження не обґрунтоване на вимогах закону.

Таким чином, позивачем в судовому засіданні не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, на підставі ст.ст. 1167, п.6 ст.1176 ЦК України, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 56 Конституції України; ст.ст. 16, 23, 1167, 1176 ЦК України; ст.1, 2 «Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58- 61, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до керівника Жмеринської місцевої прокуратури Кислова Юрія Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий К.Шепель