Провадження № 6/201/86/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання - Бігдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -

встановив:

Державний виконавець Соборного ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 03 березня 2017 року звернувся до суду з поданням, в якому просить дозволити примусове проникнення за адресою: вулиця Обсерваторна, 7/1, м. Дніпро, з метою встановлення, опису й арешту, та наступного вилучення належного боржнику рухомого майна.

В обґрунтування поданого подання ОСОБА_1 вказує, що на виконанні в Соборному ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 253 749, 76 гривень. Виконавчим провадженням встановлено, що боржник має у власності зокрема 54/100 частки домоволодіння за адресою вулиця Обсерваторна, 7/1, м. Дніпро, та що у цьому домоволодінні зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4, яка народилася 22 жовтня 2002 року. На частку майна у зазначеному домоволодінні постановою державного виконавця було накладено арешт від 18 вересня 2014 року. Також, боржник має у власності зокрема домоволодіння за адресою: вулиця 8 Березня, будинок 6, смт Кринички, в якому також зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На це майно було накладено арешт 05 лютого 2016 року постановою державного виконавця Савостіної О.В. Станом на 20 лютого 2017 року дозвіл на реалізацію жодного арештованого нерухомого майна від органу опіки та піклування не надійшов, що не дає змоги подати нерухоме майно на реалізацію та змушує державного виконавця здійснювати пошук іншого (рухомого) майна боржника для виконання рішення суду. Виконавчим провадженням було встановлено, що за адресою: вулиця 8 Березня, будинок 6, смт Кринички жодна особа не проживає, а сам будинок непридатний для проживання.

В поданні звертається увага на те, що державний виконавець 25 травня 2016 року прибув за місцем проживання боржника ОСОБА_2 по вулиці Обсерваторна, 7/1, м. Дніпро, з метою огляду житла, виявлення, опису та вилучення рухомого майна для подальшої реалізації, однак боржник відмовився допустити державного виконавця в належне йому майно.

Суд, дослідивши доводи подання, співставивши їх з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідженням матеріалів встановлено, що в них відсутні належні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про виклик, або будь-яких інших даних. Разом з цим, в матеріалах і відсутні докази того, що кореспонденція повернулася з адреси боржника у зв'язку з його відмовою в отриманні поштового відправлення або через те, що боржник не знаходиться за такою адресою чи інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку, опечатувати ці приміщення і сховища накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ст. 5 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Також слід зазначити, що особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Ухилення від виконання зобовязань полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні боржником обовязків, однак доказів на підтвердження того, що боржник дійсно ухиляється від виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного подання, крім того слід зазначити, що для розгляду вказаного подання державний виконавець до суду не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Всебічне дослідження усіх обставин даного провадження, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що подання є безпідставним, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення за адресою: вулиця Обсерваторна, 7/1, м. Дніпро, з метою встановлення, опису й арешту, та наступного вилучення належного боржнику ОСОБА_2 рухомого майна відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П. Ходаківський