У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_2 до УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення моральної (немайнової) шкоди , завданої громадянинові незаконним діями органом поліції -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_2 звернулись до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення моральної (немайнової) шкоди , завданої громадянинові незаконним діями органом поліції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2016р. працівниками Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції було зупинено транспортний засіб - легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, д.н.з. А07185ВЕ під керуванням гр. ОСОБА_4 Ігорівни.13.09.2016р. о 23год 50хв. інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та м. Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 469848, згідно якого ОСОБА_4 13.09.2016р. о 23год. 15хв. керувала автомобілем марки Chevrolet Aveo. д.н.з. А07185ВЕ в м. Ужгороді на перехресті вулиць 8-го Березня-Легоцького в стані алкогольного спяніння, що підтверджується оглядом на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів в присутності двох свідків.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області «29» листопада 2016р. у справі № 308/9704/16-п про адміністративне правопорушення гр. України ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу у розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік та стягнуто з останнього на користь (в дохід) держави 275,60 грн. судового збору. Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням 07.12.2016р. захисником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_2. було подано до апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2017р. провадження по справі № 308/9704/16-п про адміністративне правопорушення відносно гр. України ОСОБА_4 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.Позивач стверджує, що очевидним у даному випадку є, незаконне перебування під притягненням до адміністративної відповідальності,та приниження у звязку із цим її честі та гідності, а також репутації; позбавлено її конституційного права на свободу особисту недоторканність.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_4 завдану їй незаконними діями Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди розмір моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в залежності від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя, потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування немайнової (моральної) шкоди» слід зазначити, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в чому полягає така шкода, якими доказами підтверджується її наявність.

Разом з тим, у позовній заяві посилається на обставини наявності та обґрунтування розміру моральної шкоди, разом з тим жодного доказу не долучає до матеріалів позову, вказуючи про такі в позовній заяві.

Крім того, позивач вказує на відповідність своїх вимог ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, згідно статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Крім того, у відповідність до ст.13 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Частина ж 1 ст.12 цього закону України визначає, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1,3,4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). А частиною 2 ст.12 цього закону України, передбачено, що у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

В даному ж випадку позовна заява не містить посилань на додержання позивачем зазначених вимог Закону.

З огляду на зазначене, позивачу необхідно визначитися із предметом та правовими підставами заявленого позову та зазначити конкретно, які незаконні рішення, дії та конкретно орган, на думку позивача завдали шкоди. При цьому слід врахувати положення наведеного вище законодавства щодо порядку такого відшкодування.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України в новій редакції.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_2 до УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення моральної (немайнової) шкоди , завданої громадянинові незаконним діями органом поліції - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 05 грудня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6