АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/2239/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/649/К/17 суддя Гаєвий О.В.
Категорія № 59 (2) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про навмисне перешкоджання користування технічними засобами, які є сумісною власністю і є невід'ємною частиною квартири, а саме документацією на котел обігріву та газову колонку, а також відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про навмисне перешкоджання користування технічними засобами, які є сумісною власністю і є невід'ємною частиною квартири, а саме документацією на котел обігріву та газову колонку, а також відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 рокуподана позовна заява залишена без руху з підстав не відповідності її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року вказана позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу з підстав не усунення виявлених судом недоліків в установлений строк.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду й задоволення його вимог.

Вважає, що неподання доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не є підставою для повернення його позову, оскільки відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України такі докази подаються до початку розгляду справи по суті. Такі дії суду вважає порушенням його права на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 21.12.2016 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав не відповідності її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: в змісті позовної заяви відсутні обґрунтування позовних вимог позивача, відсутні жодні належні докази, а також посилання на такі, які б підтвердили порушення законних прав та інтересів позивача та викладені ним обставини, а також позивачем не додано до копії позовної заяви копії додатків.

Крім того, згідно ухвали суду, підлягали уточненню позовні вимоги в частині суми моральної шкоди.

Ухвалою суду позивачеві надано строк для усунення недоліків не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали.

23.12.2016 року позивачем надано письмові доповнення до позову.

Постановляючи ухвалу від 27.12.2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в установлений строк не усунув недоліки позовної заяви згідно вимог ухвали суду від 21.12.2016 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Статтею 119 ЦПК України встановлюються вимоги до форми і змісту позовної заяви, яким вона повинна відповідати.

Зокрема, відповідно до п.п. 5, 6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, доданих до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

За змістом ч.1 ст. 121 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При цьому, вказана норма не встановлює вимог щодо обов'язку позивача подати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, одночасно з поданням позову, оскільки такий обов'язок покладається на сторони до або під час попереднього судового засідання в справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті (ч.1 ст. 131 ЦПК України), у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Як роз'яснив Верховний Суд України в п.7 Постанови Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Таким чином, позивач у своїй позовній заяві має зазначити саме засоби доказування, в яких містяться докази, що дозволять довести його правову позицію, і про які йому відомо.

Подана позивачем позовна заява містить такий виклад обставин з посиланням на зазначені позивачем докази, що підтверджується її змістом.

Питання ж про характер спірних правовідносин, наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст.ст. 212, 214 ЦПК України під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Однак, суд на зазначене уваги не звернув та безпідставно через неподання доказів, які б обґрунтовували заявлену ціну позову залишив позов без руху, а потім визнав його неподаним та повернув позивачу, не виконавши при цьому вимог ч.2 ст. 80 ЦПК України.

Щодо інших недоліків, таких як: не надання позивачем копії паспорту позивача та копії заяви про звільнення позивача від сплати судового збору разом з копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вони не можуть бути визнані колегією суду підставою для повернення позовної заяви та визнання її неподаною, оскільки в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом про них не зазначалось та не конкретизувалось, у зв'язку з чим, висновок суду про неусунення позивачем недоліків, на які йому судом прямо не вказувалось, не ґрунтується на вимогах закону.

Натомість, суд не звернув уваги на те, що позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 21.12.2016 року про залишення позовної заяви без руху, подано «доповнення», в той час, як чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання доповнень до позовної заяви, та не вирішив питання щодо відповідності цих доповнень вимогам ст. 119 ЦПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, визнання неподаною та повернення судом першої інстанції позивачу позовної заяви з підстав невиконання вищенаведених вказівок суду, порушує право позивача на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції прав людини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду від 27 грудня 2016 року - скасуванню з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст.312 ЦПК України, з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року - скасувати.

Матеріали цивільної справи повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Митрофанова