Справа № 263/3274/17
Провадження №2-о/263/262/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі ОСОБА_4 однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1993 року до дня його смерті 27.10.2016 року.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їх представники.

Зміст заяви, яка подається в порядку окремого провадження, визначений ст. 258 Цивільного процесуального кодексу України та має містити: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Виходячи зі змісту поданої до суду заяви, метою встановлення факту проживання однією сімєю з померлим 27.10.2016 року ОСОБА_5 для заявниці ОСОБА_2 необхідно для прийняття спадщини щодо майна останнього банківського вкладу відповідно до договору строкового банківського вкладу (депозиту) №261802724 від 25.01.2016 року, що зумовлює залучення до участі у справі у якості заінтересованої особи орган нотаріату (державну нотаріальну контору та/або приватного нотаріуса), де заведена спадкова справа.

Крім того, до заяви необхідно долучити докази про наявність заведеної спадкової справи відносно майна спадкодавця, заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, в тому числі ОСОБА_5 із Спадкового реєстру, як це передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, та постанову нотаріуса про відмову у прийнятті заяви спадкоємця про намір прийняти спадщину із зазначенням причин відмови у вчинення нотаріальної дії.

При цьому, заявниця долучає до заяви копію листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, спрямовану на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, в якості заінтересованої особи у заяві зазначає ОСОБА_3 державну нотаріальну контору, тому заявниці необхідно уточнити належну заінтересовану особу по справі, а також обґрунтувати доручення зазначеного вище листа.

За нормами ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам ст. ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 подана без дотримання вимог ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі, тому наявні підстави для залишення заяви без руху та надання позивачу строку для усунення виявлених недоліків, як це передбачено ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_7 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Керуючись ст. 109, 119, 121 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 5-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Мельник