У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, визнання недійсними актів, скасування постанов, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою, у якій зазначали, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області знаходяться виконавчі листи про стягнення з них на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») заборгованості за кредитним договором. Постановою державного виконавця від 28 серпня 2015 року накладено арешт на все майно боржників, проте дана постанова не направлялася на їх адресу та вони про неї дізналися після складення акта опису майна. Заявниками передано в іпотеку нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3, вартість якого вдвічі перевищує суму боргу, а тому вважали, що постанова про накладення арешту на все майно боржників підлягає скасуванню. 15 квітня 2016 року державним виконавцем винесені постанови про доручення проведення опису частин квартири АДРЕСА_1, що належать заявникам. Вказані постанови не були направлені на їх адресу, вони не були повідомлені про проведення таких дій, акти опису не підписані одним понятим, тому просили визнати зазначені постанови незаконними, скасувати їх, а акти визнати недійсними. Співвласниками вказаної квартири є також неповнолітні діти, одна з яких є дитиною-інвалідом, що призвело до порушення їх прав.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області перебувають виконавчі листи № 2/552/395/14, видані 19 вересня 2014 року Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 405 499 грн 20 коп.

28 серпня 2015 року державним виконавцем Київському відділі державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області у рамках виконання зазначеного рішення винесені постанови про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5

15 квітня 2016 року державним виконавцем винесені постанови про доручення Київському відділі державної виконавчої служби по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області провести опис 1/4 частини квартири , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, та 1/4 частини цієї ж квартири, що належить ОСОБА_5

27 квітня 2016 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ, на виконання постанов від 15 квітня 2016 року проведено акт опису та арешту майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, кожна з яких належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Проведення зазначених виконавчих дій відбувалося у присутності понятих ОСОБА_6, ОСОБА_7 та у присутності представників ПАТ «Марфін Банк» − НіколенкоС.В. та Кіценко О.В.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 4 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову.

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги, оскільки при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», а неотримання їх боржниками не є підставою для визнання їх незаконними та скасування. Крім того, законом не передбачено визнання незаконними актів опису та арешту.

Доводи, як касаційної скарги, так і апеляційної скарги, спростовуються матеріалами справи, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. СтупакО.В.