233 № 233/4484/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

заявників -

представника заінтересованої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2,, заінтересована особа - Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що вони зареєстровані та постійно проживають у м. Чистякове (Торез) Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у пологовому відділенні медичного закладу «Торезька Центральна міська лікарня» заявниця народила дитину жіночої статі. У зв*язку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, вона не може зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво про народження. Наявні у заявників дублікат медичного свідоцтва про народження дитини, а також свідоцтво про народження, видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсними та не створюють правових наслідків. У Костянтинівському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявникам було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини за таких обставин. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразка просили суд встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Чистякове (Торез), матір*ю якої є заявниця ОСОБА_2, а батьком - заявник ОСОБА_1

У судове засідання заявники не з*явились, в заяві просили розглянути справу за їх відсутності, дану заяву підтримують (а.с.3).

Представник заінтересованої особи - Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Суд, з*ясувавши позицію заявниці, заінтересованої особи, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_2 (а.с.4-6) народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с-ще Нижньокринське Амвросіївського району Донецької області, є громадянкою України та зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с. 6); заявник - ОСОБА_1 (а.с.7-8) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Шахтарськ Донецької області є громадянином України та зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 8 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 03-30 год. у пологовому відділенні медичного закладу «Торезька центральна міська лікарня» заявниця народила дитину - дівчинку, вагою - 2900,0 г, що вбачається з дублікату медичного свідоцтва про народження дитини № 441 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10), що також вбачається з наданих на підтвердження своїх вимог заявниками фотознімків, на яких зображені заявники з дитиною та їх дитина (а.с. 13).

Також, заявниками одержано свідоцтво про народження їх дитини, видане 19 жовтня 2016 року Торезьким міським відділом ЗАГС (а.с. 11).

При цьому, оскільки медичний документ, що підтверджує факт народження дитини, та свідоцтво про її народження, видані закладом охорони здоров*я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійними і не створюють правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Костянтинівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих. № 15.19-33-2348 від 21 вересня 2017 року (а.с. 12) заявниці ОСОБА_2, відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з причини пред*явлення документа, що підтверджує народження дитини, який не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Таким чином, суд зазначає, що ім'я дитини може бути вказане батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники у справі та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Чистякове (Торез) Донецької області, Україна, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянам України ОСОБА_1, ОСОБА_2 свідоцтво про народження їх дитини, видане державним органом України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 15, 208, 212-215, 218, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Чистякове (Торез) Донецької області, Україна, у матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с-ща Нижньокринське Амвросіївського району Донецької області, громадянки України, та батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені 21 вересня 2017 року. Повний текст судового рішення виготовлено 22 вересня 2017 року.

Суддя