У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє Білинова Анастасія Вікторівна, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_6 був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів № АС/6889748, згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1.

13 червня 2014 року на вул. Торговій, 38 у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Санг-Йонг-Корандо, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014 року вказана ДТП сталась в результаті порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_6

12 грудня 2014 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 8 196,27 грн на користь ПрАТ СК «Теком», яке виплатило страхове відшкодування власнику пошкодженого з вини ОСОБА_6 автомобіля відповідно до договору добровільного страхування.

Оскільки відповідач письмово не повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання ДТП, то останнє набуло право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє БілиноваА.В., просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна у ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять щодо групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 13 червня 2014 року на вул. Торговій, 38 в м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Санг-Йонг-Корандо, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 Від зіткнення вказаних транспортних засобів, останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014 року ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто є винним у вчиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1, згідно Поліса № АС/6889748 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Транспортний засіб марки «Санг Йонг Корандо», державний номерний знак НОМЕР_2, за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 084-14 Д/Т/АТ від 04 квітня 2014 року був застрахований ОСОБА_8 у ПрАТ «Страхова компанія «Теком», яке на виконання умов зазначеного договору здійснило страхову виплату на користь страхувальника.

12 грудня 2014 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 20, 27 Закону України «Про страхування», сплатило на користь ПрАТ «СК Теком» страхову виплату у розмірі 8 196,27 гривень, що підтверджується платіжним доручення № 8023 від 12 грудня 2014 року.

Відповідно до п. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Згідно з пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

При цьому, судами враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284цс15, та зауважено, що у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності. Сам позивач випадок визнав страховим, сплативши страхове відшкодування.

За таких обставин сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке у своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-186цс16, від 08 червня 2016 року № 6-2989цс16, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд на підставі встановлених обставин справ дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необґрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце з участю ОСОБА_6 внаслідок неповідомлення останнім про дорожньо-транспортну пригоду.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», в інтересах якого діє Білинова Анастасія Вікторівна, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова