Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 325/1675/16 Головуючий у 1 інстанції: Апалькова О.М.
Провадження № 22-ц/778/852/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року у справі за скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», заінтересовані особи: ОСОБА_3, Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про визнання дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року СВК «Агрофірма «Україна» звернувся до суду з вищезазначеною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначав, що 12.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 прийнято до виконання виконавчі провадження:

1)ВП № 47082830 про стягнення з СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_3 вартості паю в розмірі 613289,30 грн. та судових витрат в розмірі 3775,80 грн. за виконавчим листом № 325/58/14-ц, виданого 30.03.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області;

2)ВП № 52407009 про стягнення з СВК «Агрофірма »Україна» на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у розмірі 281875,68 грн. та три проценти річних у розмірі 22470,90 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, витрат по сплаті судового збору в розмірі 3044,00 грн. за виконавчим листом № 325/275/16-ц, виданого 28.09.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області.

3)

12.10.2016 року провадження об'єднанні та створено зведене виконавче провадження ЗВП № 52648739.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 року зупинено виконання заочного рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14.04.2016 року.

У звязку з чим постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 від 24.10.2016р. ВП № 52407009, з посиланням на п.2 ч.І ст. 34, ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 325/275/16-ц, виданого 28.09.2016року Приазовським районним судом Запорізької області.

Оскільки в зазначеній постанові невірно було зазначено назву постанови та пункт 1, постановою від 11.11.2016р ВП № 52407009, старший державний виконавець ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Косінов І.В. виправив помилки у постанові про зупинення виконавчого провадження від 24.10.2016 р., а саме, назву постанови виклав у наступному змісті «Постанова про зупинення вчинення виконавчих дій» замість «Постанова про зупинення виконавчого провадження». Пункт 1 постанови викладено у наступному змісті « Зупинити проведення виконавчих дій» замість «Зупинити виконавче провадження з примусового виконання».

Діюча редакція Закону України від 02.06.2016 року № 1404-У111 «Про виконавче провадження» не передбачала взагалі право державного виконавця зупинити виконавче провадження. Дозволено виключно зупинення вчинення виконавчих дій. Обовязкове зупинення виконавчого провадження було можливе за наявності факту зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа згідно п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», який втратив чинність 05.10.2016 року.

З огляду на викладене виправлення здійснені старшим державним виконавцем Косіновим І.В. у постанові про зупинення виконавчого провадження від 24.10.2016 року не є виправленням ані граматичних, ані орфографічних помилок.

Посилаючись на зазначенні обставини просив суд визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 щодо винесення постанови ВП № 52407009 від 11.11.2016 року про виправлення помилок у постанові про зупинення виконавчого провадження від 24.10.2016 року неправомірними. Скасувати протиправну та незаконну постанову ВП № 52407009 від 11.11.2016 року про виправлення помилок у постанові про зупинення виконавчого провадження від 24.10.2016 року. Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1280,00 гривень.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та винести нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухвалено відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Судом установлено, що 12.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 прийнято до виконання виконавчі провадження: ВП № 47082830 про стягнення з СВК «Агрофірма »Україна» на користь ОСОБА_3 вартості паю в розмірі 613289,30 грн. та судових витрат в розмірі 3775,80 грн. за виконавчим листом № 325/58/14-ц, виданого 30.03.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області; ВП № 52407009 про стягнення з СВК «Агрофірма» Україна» на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат у розмірі 281875,68 грн. та три проценти річних у розмірі 22470,90 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, витрат по сплаті судового збору в розмірі 3044,00 грн. за виконавчим листом № 325/275/16-ц, виданого 28.09.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області.

12.10.2016 року провадження об'єднанні та створено зведене виконавче провадження ЗВП № 52648739.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення процентів та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобовязання, зупинено виконання заочного рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року до закінчення розгляду касаційної скарги Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Запорізькій області ОСОБА_4 від 24.10.2016 року зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 325/275/16-ц виданого 28.09.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з СВК "Агрофірма "Україна" на користь ОСОБА_3 інфляційних витрат у розмірі 281.875,68 грн., трьох процентів річних у розмірі 22.470,90грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, витрат по сплаті судового збору в сумі 3044,68 грн. до розгляду справи по суті у касаційній інстанції з посиланням на п.2 ч.І ст.34, ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 31).

У абзаці 3 частини 3 статті 74 Закону України від 02.06.2016 року №1404- VIII зазначено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадження державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 11.11.2016 року ВП № 52407009 внесено виправлення у постанову від 24.10.2016 року про зупинення виконавчого провадження: назва постанови у новій редакції викладена як зупинення вчинення виконавчих дій, а пункт 1 постанови як зупинення проведення виконавчих дій у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с. 4).

Заявником в скарзі зазначено, що нормою Закону визначено право виправити лише граматичні помилки, які виникають як результат порушення правописних норм, тобто помилки у творенні слів, неправильності побудові словосполучень чи арифметичні помилки, помилки щодо невірних арифметичних дій. А тому дану порушену норму нормативного акту не слід вважати граматичною чи арифметичною помилкою, оскільки старший державний виконавець допустив юридичну помилку.

Помилка це анорматив, тобто таке ненормативне лінгоутворення, що виникає в результаті невмотивованого порушення літературної норми і є наслідком неправильних мисленнєвих операцій. Не потребує доведення теза про те, що орфографічна помилка виникає в результаті порушення орфографічної норми, тобто «порушення загальноприйнятих правил передачі звукової мови ( слів і їх форм) на письмі». З поняттям орфографічної норми тісно повязане поняття орфограми. Орфограма це правильне написання ( що відповідає правилам або традиції), яке треба вибрати з низки можливих.

У випадку виправлення державним виконавцем описок або помилок, має місце лише певне формальне корегування тексту процесуального документу без зміни його змісту.

Виправлення, що вносяться державним виконавцем, не можуть змінювати суть процесуального документа, усуваються лише окремі технічні недоліки.

Отже, виправлення допускається виключно щодо двох видів помилок - описок та помилок арифметичного характеру. Їх характерними рисами є те, що вони виникають випадково, найчастіше внаслідок технічних помилок, що перебувають у невіддільному зв'язку з правовою вимогою.

Із матеріалів справи слідує, й, це встановлено у судовому засіданні, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 року зупинено виконання заочного рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14.04.2016 року.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016, який діяв на час виникнення спірних правовідносин державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із статтею 35 цього Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8,11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Зупиняючи провадження з примусового виконання виконавчого листа № 325/275/16-ц виданого 28.09.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з сільськогосподарського виробничого кооперативу « Агрофірма « Україна» на користь ОСОБА_3 інфляційних витрат у розмірі 281875.68 грн. та три проценитти річних у розмірі 22470.90 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання, витрат по сплаті судового збору виконавець послався саме на положення п. 2 ч. 1 ст. 34, статті 35 4 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016 , який передбачав зупинення вчинення виконавчих дій.

Як підсумок, суд допустив очевидну помилку, оскільки неправильне визначення «зупинення виконавчого провадження» замість « зупинення проведення виконавчих дій» із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 34, статті 35 4 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016, що була чинною на момент складання постанови, не змінює її змісту та не порушує права чи свободи скаржника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявником не доведено порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень.

При цьому, апелянтом не доведено протилежного та не наведено обставин, які б підтверджували факт порушення прав та законних інтересів скаржника виправленням державним виконавцем помилки в окаржуванній постанові.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням підстав скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права являються безпідставними, а тому апеляційна скарга на підставі ст.312 п.1 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 п.1, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Г.С. Подліянова

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2