Ухвала іменем україни 08 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - Головненко Надії Володимирівни на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 28 грудня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3, який діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 грудня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 та перебував під керуванням ОСОБА_7, який на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на трьох пішоходів: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження і ІНФОРМАЦІЯ_2, не приходячи до свідомості, померла.

Загибла ОСОБА_10 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від

01 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), яке в повному обсязі не відшкодувало шкоду, завдану смертю потерпілої, позивачі, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили стягнути з ПрАТ «СК «Провідна»: на користь ОСОБА_4, що знаходився на утриманні померлої ОСОБА_10, завдану шкоду в розмірі 66 733 грн. 79 коп.; на користь ОСОБА_3 завдану шкоду в розмірі 15 263 грн. 68 коп., а також інфляційні збитки і три відсотки річних на загальну суму 2 182 грн. 68 коп.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від

27 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_4 заподіяну шкоду у розмірі 66 733 грн 79 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 заподіяну шкоду у розмірі 15 263 грн 68 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми, а саме 2 182 грн 68 коп.

Останнім рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року скасовано, ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 17 446 грн 36 коп., з яких 15 263 грн 68 коп. - відшкодування витрат на ліки та лікарські засоби, а також 2 030 грн 04 коп. інфляційних втрат, 152 грн 64 коп. - три відсотки річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Провідна» -

Головненко Н.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ «СК «Провідна» не в повному обсязі відшкодувало шкоду, завдану чоловіку та малолітній дитині потерпілої внаслідок ДТП ОСОБА_10

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що сума визначеного малолітньому ОСОБА_4 відшкодування, завданого смертю ОСОБА_10, в порядку ст. 1200 ЦК України не оспорюється сторонами. При цьому на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на лікування потерпілої ОСОБА_10 в межах суми страхового відшкодування, а також інфляційні нарахування та три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що 04 грудня 2013 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 та перебував під керуванням ОСОБА_7, який на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішоходів

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження і, не приходячи до свідомості, померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Загибла ОСОБА_10 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від

01 квітня 2014 року, що набрав законної сили, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_6 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням приписів ст. ст. 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За правилами ст. ст. 1167, 1168 та 1200 ЦК України, якщо деліктне зобов'язання виникло із факту смерті фізичної особи, кредиторами можуть бути чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), особи, що проживали однією сім'ю з особою, яка померла. Зазначені особи як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування моральної шкоди - завданої смертю фізичної особи. Крім того, суб'єкти, визначені в

п. п. 1-5 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі, обчислюваному виходячи з середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі

№ 6-2808цс15.

Відповідно до п. п. 27.1, 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Враховуючи, що позивачем були понесені витрати на лікування потерпілої від злочину, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (т. 1, а. с. 23-91), правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення вказаних витрат з ПрАТ «СК «Провідна» в межах суми страхового відшкодування.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_3 права на спадкування вказаних сум, враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, є безпідставними з огляду на те, що витрати на лікування потерпілого не є шкодою, завданою каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я (ст. 1199 ЦК України), яка не входить до складу спадщини.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки ПрАТ «СК «Провідна» на порушення зазначених вище вимог не виплатило у встановлений законом строк належне

ОСОБА_3 страхове відшкодування, у зв'язку із чим допустило прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається представник ПрАТ «СК «Провідна» - Головненко Н.В. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - Головненко Надії Володимирівни відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 28 грудня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович