Справа № 204/4233/17
Провадження № 2/204/1466/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.05.2007 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром ВЕО № 466142 реєстр - 2 1380 на імя ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок (літера А1), 1938 року побудови, загальною площею 54,6 кв.м, сарай (літера Б, б1) загальною площею 24,2 кв.м, убиральня (літера В), сарай (літера Г), загальною площею 11,5 кв.м, навіс (літера Д), загальною площею 7,4 кв.м, огорожа (№6) в кількості 6 шт., водоколонка (№7), загальною площею 3,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Гончарова, буд. 8. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що 20 липня 1987 року помер ОСОБА_4, який був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, вул.Гончарова, буд. 8. Згідно з Технічним паспортом від 10.10.2003 року домоволодіння №8 по вул.Гончарова у місті Дніпро складається: житловий будинок (літера А1), 1938 року побудови, загальною площею 54,6 кв.м, сарай (літера Б, б1) загальною площею 24,2 кв.м, убиральня (літера В), сарай (літера Г), загальною площею 11,5 кв.м, навіс (літера Д), загальною площею 7,4 кв.м, огорожа (№6) в кількості 6 шт., водоколонка (№7), загальною площею 3,5 кв.м. У 1916 році ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5; від шлюбу народилась донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. 30 травня 1973 року померла ОСОБА_5. Після одруження, ОСОБА_6 змінила прізвище на «Носенко». В період шлюбу з ОСОБА_8 народилась донька - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (у шлюбі - ОСОБА_10). За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24 грудня 1975 року, за реєстром № 2-3890, яким заповідав усе своє майно своїй донці ОСОБА_11, яка з 1967 року була зареєстрована у спірному домоволодінні і на момент смерті спадкодавця вона проживала у зазначеному домоволодінні і залишилася там проживати після смерті спадкодавця. У січні 1988 року ОСОБА_11 прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном у встановлений законом строк, тобто протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4. 19 серпня 2014 року ОСОБА_11 (баба Позивачки) померла. ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_11 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, однак з 1997 року постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. У листопаді 1970 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_12; від шлюбу народилася донька ОСОБА_13, 13 квітня 1972 року. 19 березня 1974 року мати позивача - ОСОБА_10 розірвала шлюб з ОСОБА_12. 05 вересня 2015 року ОСОБА_10 (мати Позивача) померла, на дату смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. 08 вересня 2001 року ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на «Островську». Згідно зазначених родинних відносин ОСОБА_1 (Позивач) є правнучкою ОСОБА_4 Таким чином, на думку позивача, вона є єдиним спадкоємцем за законом на домоволодіння №8 по вул.Гончарова у м.Дніпро. У жовтні 2016 року позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформити своє право власності належним чином, то з'ясувалося, що право власності на це майно зареєстроване за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, що доводилася невісткою спадкодавцю ОСОБА_4, тобто жінкою сина спадкодавця ОСОБА_7, який помер 13 лютого 1992 року, що зазначено у домовій книзі. Додатково нотаріус зазначила, що 18.05.2007 року відповідач отримала у Третій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадкове домоволодіння. При отримані цього свідоцтва відповідач повідомила, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця. Позивач вважає, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на всю спадкову масу, не відповідає вимогам закону і ОСОБА_3 не мала права па спадкування спірного майна, у звязку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Судом вірно визначено найменування третьої особи як Третя Дніпровська державна нотаріальна контора.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Встановлено, що 20 липня 1983 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ КИ № 476340 від 21 липня 1983 року, виданим Кіровським РАГСом, актовий запис № 4504 (а.с.7), який на час смерті був зареєстрований, постійно мешкав у домоволодінні за адресою: м. Дніпро, вул.Гавриленко, 8, та був його власником (а.с.6,8-9,11-14).

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_4 24 грудня 1975 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, усе належне йому майно останній заповідав ОСОБА_11, яка була його дочкою (а.с.5,15).

За життя ОСОБА_4 та після його смерті ОСОБА_11 проживала у будинку за адресою: м.Дніпро, вул.Гавриленко, 8, та прийняла спадщину після смерті батька, так як вона протягом шести місяців після його смерті фактично володіла спадковим майном (а.с.8-10).

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, житловий будинок за адресою: м.Дніпро, вул.Гавриленок, 8, був власністю ОСОБА_11, та увійшов до спадкової маси після її смерті.

19 серпня 2014 року померла ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І КИ № 591880 від 20 серпня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №5859 (а.с.17).

ОСОБА_9 (у шлюбі ОСОБА_10), як дочка ОСОБА_11, яка померла 19 серпня 2014 року була спадкоємцем першої черги за законом, майна своєї матері, а саме будинку № 8 по вул. Гончарова у м. Дніпро.

05 вересня 2015 року померла ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І КИ № 653242 від 08 вересня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 6897 (а.с.18).

Дочка померлої ОСОБА_10 - ОСОБА_13 (після зміни прізвища у шлюбі ОСОБА_1), у свою чергу, була спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері.

01 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу № 507/2017 до майна померлої 05 вересня 2015 року матері ОСОБА_10.

У звязку з тим, що відповідно до Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.09.2017 року № 96238256, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Гончарова, 8, зареєстровано не за спадкодавцем померлою ОСОБА_10, а за іншою особою, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.47).

Відповідно до Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22.08.2017 року №95322655, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.Гончарова, 8, зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВЕО № 466142 реєстр - 2-1380, 18.05.2007 року, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с.48).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Судом встановлено, що позивач зверталась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою нотаріуса їй було відмовлено, у звязку з тим, що ОСОБА_3 у 2007 році, на час життя ОСОБА_11, спадкоємиці за заповітом майна свого батька ОСОБА_4, власниці будинку за адресою: м.Дніпро, вул.Гончарова, 8, неправомірно, порушуючи право власності ОСОБА_11 на належне їй майно, а саме на будинок №8 по вул.Гончарова в м.Дніпро, отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 8 по вул. Гончарова, 8 у м. Дніпро.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_10, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину за своєю матірю ОСОБА_11, яка у свою чергу правомірно прийняла спадкове майно за батьком ОСОБА_4, враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись до суду із вищевказаним позовом, не може захистити своє порушене право, суд вважає за можливе визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.05.2007 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром ВЕО № 466142 реєстр - 2 1380 на імя ОСОБА_3, та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок (літера А1), 1938 року побудови, загальною площею 54,6 кв.м, сарай (літера Б, б1) загальною площею 24,2 кв.м, убиральня (літера В), сарай (літера Г), загальною площею 11,5 кв.м, навіс (літера Д), загальною площею 7,4 кв.м, огорожа (№6) в кількості 6 шт., водоколонка (№7), загальною площею 3,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Гончарова, буд. 8.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2334 грн. 83 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 15, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст.548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст.15, 16, 328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1223, 1270, 1301 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ВЕО № 466142 реєстр 2-1380, видане Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18 травня 2007 року на імя ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок (літера А1), 1938 року побудови, загальною площею 54,6 кв.м, сарай (літера Б, б1) загальною площею 24,2 кв.м, убиральня (літера В), сарай (літера Г), загальною площею 11,5 кв.м, навіс (літера Д), загальною площею 7,4 кв.м, огорожа (№6) в кількості 6 шт., водоколонка (№7), загальною площею 3,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Гончарова, буд. 8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2334 (дві тисячі триста тридцять чотири) гривні 83 (вісімдесят три) копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар