Номер провадження: 22-ц/785/1910/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про визнання договору іпотеки припиненим, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеса від 07 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» (далі- ПАТ«ОСОБА_2 Аваль», банк) звернулось до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що 22 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль»та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 120 176 дол. США зі сплатою 13 % річних на строк до 22 лютого 2028 року.

27 лютого 2009 року між сторонами укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 22 лютого 2008 року,згідно якій, тимчасово, на період з 27 березня 2009 року до 26 березня 2010 року, зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру процентів (кредитні канікули).

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 22 лютого 2008 року відповідач ОСОБА_3 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №149, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 74/2 (т.1.а.с.15-17).

22 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким вона зобовязалася відповідати перед ЗАТ «ОСОБА_2 Аваль» за виконання зобовязань ОСОБА_3 по основному договору.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 договірних зобовязань банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договоромстаном на 13 серпня 2013 року у розмірі 416 767,50 доларів США, що еквівалентно 3 331 222,62 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав заначивши, що банком пропущено строк позовної давності.

У зустрічному позові ОСОБА_3, просив:

- визнати договір іпотеки припиненим;

- зняти заборону на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1,

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону на відчуження вказаної квартири;

-виключити з державного реєстру іпотек запис про іпотеку зазначеної квартири (т.1а.с.186-191).

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 07 червня 2016 року у позовіПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ПАТ«ОСОБА_2 Аваль» про визнання договору іпотеки припиненим задоволено в повному обсязі (т.1а.с.203-213).

Додатковим рішенням Київського районним судом м. Одеси від 10 квітня 2017 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту (т.2а.с.52-53).

Додаткове рішення суду не оскаржено.

В апеляційній скарзі ПАТ«ОСОБА_2 Аваль» просить рішення суду від 07 червня 2016 року у частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договоромскасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку, предявлених до ОСОБА_3, та відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання договору іпотеки припиненим, посилаючись на те, що строк позовної давності неодноразово переривався, тому не пропущений, однак суд зазначене не врахував.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову банку, суд першої інстанції дійшов до висновку про пропуск строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно зі статею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина перша статті 261 ЦК України.

Таким чином, національне законодавство розглядає позовну давність, як встановлений законом строк для захисту порушеного права.

Правила про позовну давність передбачають право на позов в матеріальному сенсі. Якщо особі належить цивільне право, і це право порушено, то вона вправі здійснити своє право в примусовому порядку, проти волі зобовязаної особи, шляхом звернення до національного суду або до іншого компетентного органу.

В той же час Європейський Суд з прав людини розкриває поняття строку позовної давності як передбачене законом право правопорушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за спливом визначеного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасників виконують декілька цілей, в числі яких, - забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли би бути зменшені, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу (див. п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 травня 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування строку позовної давності, як це передбачено національним законодавством - ч. 4 ст. 267 ЦК України (т.1а.с. 159-160).

Верховний суд України в своїх правових висновках, які є обовязковими для національних судів, тлумачачи правила про застосування позовної давності, неодноразово зазначав, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання -частина пята статті 261 ЦК України (постанови від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16, від 02 грудня 2016 року у справі№ 6-1707цс15, від 29 березня 2017 р. у справі № 6-1996цс16).

Із матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 укладений договір №014/83361/74/88569, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кошти в розмірі 120176 дол. США зі сплатою 13 % річних та поверненням їх до 22 лютого 2028 року (т.1а.с.10-13).

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором 02 вересня 2009 року банком направлено на адресу відповідача претензію (вимогу) щодо дострокового виконання умов кредитного договору упродовж місячного терміну. Однак вимоги банку, наведені у претензії, не були виконані (т.1а.с.27).

01 квітня 2011 року позивач ПАТ «ОСОБА_2 аваль» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 В.Е. солідарно заборгованості в сумі 1 419 036,44 грн. за кредитним договором від 22 лютого 2008 року (т.1а.с.163-166).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2013 року позов ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про часткове визнання договору недійсним та внесення змін до договору залишено без розгляду за неявкою сторін (т.2.а.с.7).

Банк ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2013 року не оскаржив, ухвала набрала чинності.

02 жовтня 2013 року, повторно, банк звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором від 22 лютого 2008 року (т.1 а.с.1-4), тобто через 4 роки після пред'явлення досудової вимоги.

Звернення банку до суду з повторним позовом - 02 жовтня 2013 року, після спливу визначеного національним законодавством строку позовної давності для захисту свого цивільного права, надало відповідачу право у передбаченому законом порядку уникнути від відповідальності за кредитним договором.

Доводи банку про те, що строк позовної давності перервався внаслідок постановлення судом ухвали від 19 квітня 2013 року про залишення позову без розгляду не ґрунтується на законі. Відповідно до частини першої статті 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Строк позовної давності почав діяти з 02 вересня 2009 року, тобто з моменту предявлення банком досудової вимоги до правопорушника про стягнення кредитної заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності перервався у звязку зі здійсненням відповідачем платежу 10 січня 2010 року про погашення заборгованості за кредитним договором та зверненням 12 листопада 2014 року із заявою до банку про проведення оцінки іпотечного майна, колегія суддів також до уваги не приймає.

Дії, повязані з перериванням строку позовної давності, можливі виключно в межах строків позовної давності, проте відповідач здійснив їх після спливу позовної давності.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові банку за спливом строку позовної давності та не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції у частині задоволення зустрічного позову про визнання договору іпотеки припиненим.

Керуючись ст. ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.308, ст.ст 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль»відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6