Провадження № 2/521/676/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенко М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3-- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення,

за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання договору припиненим, визнання неправомірною та скасування нотаріальної дії, зобов'язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування 347/1000 частин квартир АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння, виселення відповідачів із зазначеної частини квартири та вселення позивача в частину спірної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідченого 20.03.2003 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 отримав в дар 347/1000 квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1, відповідачі незаконно займають належну йому частину квартири, в добровільному порядку відмовляються виселятись.

ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме недійсності права власності ОСОБА_5 на спірну частину квартири, не укладення договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, недійсності договору дарування між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, визнання припиненим договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, визнання неправомірною та скасування нотаріальної дії щодо посвідчення зазначеного договору дарування , зобов'язання приватного нотаріуса ОСОБА_6 вчинити відмітку про скасування нотаріальної дії на примірнику зазначеного договору, що зберігається в нотаріуса та реєстрі нотаріальних дій, застосувати до вимог ОСОБА_5 позовну давність.

Зустрічний позов мотивовано тим, що приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не мала права посвідчувати договір дарування між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, оскільки на підтвердження наявності в неї права власності на спірну частку квартири надала договір купівлі-продажу, не посвідчений нотаріально, спірна частка квартири фактично ОСОБА_5 ОСОБА_8 не передавалась, відповідно ОСОБА_5 не набув права власності на неї, в той час як ОСОБА_9, звернувшись своєчасно з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також входять до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_8, володіють та користуються спірною часткою квартири, несуть витрати на їх утримання.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним первісний позов підтримали та просили його задовольнити, заперечували проти задоволення зустрічного позову з мотивів, викладених в позовній заяві, зазначили, що строк позовної давності не є пропущеним.

Представник відповідача та відповідач за первісним позовом та позивача за зустрічним в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, просили суд задовольнити його в повному обсязі, заперечували проти задоволення первісного позову з мотивів, викладених в зустрічній позовній заяві.

Відповідач Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1999 р. Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради третій особі ОСОБА_7 належало 374/1000 частин квартири за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с. 16 т.2).

27 вересня 1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-02083, відповідно до умов якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купила 374/1000 частин квартири за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 22-23 т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.86 т.1)

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003р. до правовідносин, які виникли до 01.01.2004р. застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 р., що підлягає застосуванню до спірних відносин з огляду на дату укладення договору, договір купівлі-продажу спірної частки квартири підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2006 р. (а.с. 74-75 т.2) зазначений договір за позовом ОСОБА_9 було визнано дійсним, визнано за нею право власності на спірну частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

14.08.2006 р. ОСОБА_9 подарувала спірну частку квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується копією договору дарування (а.с. 77 т.2)

Також з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2003 р. ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 спірну частку квартири, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 917 (а.с. 252 т.1).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 05 червня 2013р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2006р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, при новому розгляді справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 січня 2014р. за заявою правонаступника ОСОБА_9 були залишені без розгляду позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу від 27 вересня 1999р., укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і в частині визнання за ОСОБА_9 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2014р. позов ОСОБА_11 задоволено в частині вимог про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, що підтверджується копією вказаного заочного рішення (а.с.66-67 т.1).

Скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, й, відповідно договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-02083, укладений 27 вересня 1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», відповідно до умов якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купила 374/1000 частин квартири за адресою АДРЕСА_1 не є дійсним, ОСОБА_8 права власності на спірну частину квартири не набула, не мала права її відчужувати. Також право власності на спірну частину квартири не виникло у ОСОБА_9, яка, відповідно, не мала права відчужувати, та у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є сторонами укладеного з ОСОБА_9 договору дарування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, державна реєстрація права власності або її скасування є наслідком набуття або втрати певною особою відповідного права, й не є підставою його виникнення або втрати.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що ОСОБА_5, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 не набули права власності на спірну частку квартири, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного та зустрічних позовів.

Керуючись ст. 16, 317, 328, 391 ЦК України, ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Мурзенко