Провадження №2-о/760/297/17;
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Київської міської Ради, про встановлення факту спадкоємництва першої черги -

В С Т А Н О В И В :

Заявник подав до суду заяву, в якій просив встановити факт, що він є спадкоємцем першої черги репресованого, а в подальшому реабілітованого, його рідного діда, ОСОБА_2 (російською - «ОСОБА_2»).

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно з частиною першою статтею 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами статті 258 ЦПК у заяві повинно бути зазначено мету встановлення факту, що має юридичне значення.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо (пункт 2)».

Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту що він є спадкоємцем першої черги репресованого, а в подальшому реабілітованого, його рідного діда, ОСОБА_2 (російською - «ОСОБА_2»).

ОСОБА_1 у своїй заяві, яка подана в порядку окремого провадження, зазначає, що його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (померла в 2007 році). Батьками його матері були ОСОБА_5 (розстріляний в 1941 році) та ОСОБА_6 (померла в 1947 році).

Заявник посилався на те, що ОСОБА_2 заарештовано в 1931 році, Київським сектором ДПУ УСРР за обвинуваченням в участі у контрреволюційній організації, що ставила за мету скинути радянську владу збройним шляхом. Арешт та трус проводився за адресою: м. Київ. АДРЕСА_1 - де ОСОБА_2 був домовласником. Рішенням судової трійки його приговорили до розстрілу, але розстріл замінено 5 роками концтабору (ГДА Служби безпеки України, ф.6, справа № 67093-ФП, т.2188). Згідно виписки з протоколу судової трійки при Колегії ДПУ УССР № 47/364 від 09.08.1932 року ОСОБА_2 достроково було звільнено з концтабору, але заборонено проживати в 12п.

Заявник вказав, що ОСОБА_2 вимушений був з родиною оселитися в Росії, в місті Моршанськ Тамбовської області, а 16.08.1941 року, його в черговий раз заарештовано Моршанським ГО НКВД, 15.11.1941 засуджено Тамбовським обласним судом по ч.2 ст. 58-10 УК РСФСР до розстрілу. Вирок приведено до виконання (арх. УФСБ Росії по Тамбовський обл. № Р-13726). За висновком Прокуратури УРСР від 07.07.1989 ОСОБА_2 підпав під дію ст. 1 Указу Президії Верховної Ради від 16.01.1989 р. «Про додаткові міри по відновленню справедливості відносно жертв репресій періоду 30-40-х років та на початку 50-х років». Згідно цього висновку ОСОБА_2 реабілітований. Довідка про реабілітацію ОСОБА_2 № 09/1-14378-15 надана Генеральною Прокуратурою України тільки 19.08.2015, а копію довідки про реабілітацію ОСОБА_2, заявник отримав тільки в травні 2017 року після неодноразових моїх наполегливих звернень до Тамбовської обласної прокуратури.

Заявник також посилався на те, що в 1931 році сім'я Щербакових-Громаковських, до мешкала в своєму маєтку по АДРЕСА_2, у складі 4-х осіб: ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_6, діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8. ОСОБА_7 була всиновлена ОСОБА_2 (ГДА Служби безпеки України, ф.6, справа № 67093-ФП, т.2188). На теперішній час всі вони померли.

Так, як вбачається зі змісту вимог заявника, останній звертаючись із даною заявою до суду, просить визнати себе спадкоємцем першої черги після смерті його діда ОСОБА_2 (російською - «ОСОБА_2»).

Як вбачається зі змісту заяви, встановлення заявленого факту призводить до виникнення у заявника права на спадкування як спадкоємця першої черги та позбавлення інших можливих спадкоємців такого права, обставини щодо чого підлягають з'ясуванню в порядку позовного провадження. Вказане свідчить про наявність спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Підсумовуючи наведене суддя приходить до висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження і вбачає підстави для відмови у відкритті провадження по даній справі.

Відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду з відповідним позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

При таких обставинах, керуючись ст.ст. 122, 234, 256, 258 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Комісія з питань поновлення прав реабілітованих Київської міської Ради, про встановлення факту спадкоємництва першої черги.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з отримання її копії.

Суддя: