29.03.2017 Справа № 696/183/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

за участі

представника ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання договору довічного утримання та повернення його сторін в первісний стан правовідносин, посилаючись на те, що 10 червня 2009 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, який бувпосвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1416 (далі - Договір). За умовами цього договору Відповідач взяла на себе зобовязання довічно утримувати Позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також щомісячно надавати матеріальну допомогу в розмірі 600 грн. щомісячно. В свою чергу Позивач належну їй квартиру АДРЕСА_1 передала у власність Відповідачу. Між тим, Позивач зазначила, що в порушення умов ОСОБА_5, Відповідач протягом багатьох років не виконує взяті на себе зобовязання, не звертає уваги на особисті потреби та стан здоровя Позивача, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, не сплачує матеріальної допомоги. З 21.09.2016 по 11.10.2016 року Позивач проходила курс лікування, витрачала на це значні кошти, проте вказане залишилось поза увагою Відповідача. Просила розірвати Договір та повернути сторони у первісний стан правовідносин.

В судовому засіданні представник Позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідач позов визнала та просила його задовольнити.

Відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку статті 174 ЦПК України. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2009 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, який бувпосвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1416.

За умовами цього договору Відповідач взяла на себе зобовязання довічно утримувати Позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також щомісячно надавати матеріальну допомогу в розмірі 600 грн. щомісячно.

В свою чергу Позивач належну їй квартиру АДРЕСА_1 передала у власність Відповідачу.

Між тим, як зазначала Позивач в порушення умов ОСОБА_5, Відповідач протягом багатьох років не виконує взяті на себе зобовязання, не звертає уваги на особисті потреби та стан здоровя Позивача, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, не сплачує матеріальної допомоги. З 21.09.2016 по 11.10.2016 року Позивач проходила курс лікування, витрачала на це значні кошти, проте вказане залишилось поза увагою Відповідача.

У відповідності до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 статті 749 ЦК України встановлено обов'язок набувача за договором довічного утримання (догляду) та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача.

Відповідно до вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Ця підстава для розірвання договору пов'язана з невиконанням або неналежним виконанням обов'язків за договором довічного утримання. При цьому для притягнення набувача до відповідальності необхідними елементами складу цивільного правопорушення є: наявність заподіяної відчужувачеві шкоди; протиправність дій набувача, що виявляється у невиконанні чи неналежному виконання договору; причинний зв'язок між вказаними елементами.

Згідно частин 1-3 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений статтею 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як зазначалось вище, обставини справи сторонами визнанні, Відповідач просила задовольнити позов, а сторона Позивача позовні вимоги підтримала.

Виходячи із даних норм закону та матеріалів справи, суд вбачає, що невиконання та неналежне виконання Відповідачем ОСОБА_5 знаходить своє підтвердження, а тому позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 755, 756 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 10 червня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :