Справа № 297/3300/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 сільська рада Берегівського району про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та забовязання не чинити перешкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4, звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та зобовязання не чинити перешкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона, на підставі договору купівлі-продажу, є власником нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Амбулаторна, 7 в с. Нижні Ремети Берегівського району Закарпатської області. До належних позивачу житлового будинку та земельної ділянки існував прохід та проїзд, який проходив через подвіря відповідача у справі ОСОБА_5, однак відповідач, без правових на те підстав, прохід та проїзд заблокувала облаштувавши огорожу та самовільно встановивши господарські споруди. Не маючи змоги використовувати належне їй на праві власності майно за цільовим призначенням, та зважаючи на безрезультатність досудових вимог, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у запереченні та просив у задоволенні позову відмовити.

Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву згідно якої просив розглянути справу без їх участі.

Допитані під час слухання справи свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (попередня власниця будинку розташованого за адресою: вул. Амбулаторна, 7 в с. Нижні Ремети) пояснили суду факт існування спірного проходу та проїзду протягом тривалого часу. Окрім того, свідки пояснили суду факт відсутності іншого проходу та проїзду до належних позивачу будинку та земельної ділянки.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, садибного типу за №7 по вул. Амбулаторна в с. Нижні Ремети, Берегівського району та земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Н. Ремети по вул. Амбулаторна,7, Берегівського району (а.с. 5-7).

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна, 8, вбачається, що у власності ОСОБА_2 перебуває тільки 1/3 частина воріт, а тому інші 2/3 частини воріт, які передбачено для вільного проїзду до власності позивачки (а.с. 15).

В ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належать правомочності щодо вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном, здійснення власником своїх прав не повинно залежати від волі інших осіб. За змістом ст.386 цього ж Кодексу, власник майна може вимагати усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні за змістом положення закріплені у приписах ст.ст. 78,90 ЗК України, що гарантують захист прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок.

З матеріалів справи та пояснень допитаних під час судового засідання свідків вбачається, що відповідачем, всупереч вимогам законодавства, облаштовано паркан та встановлено господарські споруди, що унеможливлюють доступ позивача до її власного будинку та належної їй земельної ділянки.

Суд констатує, що відповідно до приписів ч.2 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова земельних ділянок здійснюється виключно їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Згідно із ст.125 ЗК України, право власності чи право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації таких прав.Землі загального користування (вулиці, майдани, парки, проходи, тощо) є землями комунальної власності, та відповідно до ч.3 ст.83 ЗК України, не можуть передаватися у приватну власність.

Відповідачем не доведено набуття прав на спірну земельну ділянку в установленому законодавством порядку, відтак, самовільне облаштування відповідачем паркану та встановлення господарських споруд, без виникнення прав на земельну ділянку та їх державної реєстрації, суперечить нормам права та порушує охоронювані законом права та інтереси інших субєктів спірних правовідносин.

З цих же мотивів судом відхиляються заперечення відповідача повязані з необхідністю встановлення сервітуту, оскільки із змісту ст.ст. 98, 100 ЗК України вбачається, що договір сервітуту укладається між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка вимагає встановлення такого сервітуту, однак, судом достовірно встановлено, що відповідач не набула право власності чи право користування спірною ділянкою у встановленому законом порядку, що робить неможливим укладення договору сервітуту між учасниками цього судового спору.

Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України передбачено, що держава гарантує громадянам та юридичним особам захист прав на земельні ділянки, власник земельної ділянки може вимагати усунення порушень його прав, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Зважаючи на вказані законодавчі положення, позивач як власник житлового будинку та земельної ділянки, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, відтак обраний позивачем спосіб захисту власних прав та охоронюваних законом інтересів узгоджується із приписами ст.ст.15,16 ЦК України.

Судом також враховується, що відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За цих обставин, суд обґрунтовано вважає, що право позивача вільно користуватися своєю власністю безпідставно порушено та підлягає судовомузахисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11-16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 86, 90, 98, 100, 152 Земельного кодексу України, ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 9, 11, 57-61, 89, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИ Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у вільному доступі (проході та проїзді) до житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна,7, Берегівського району шляхом знесення за власний рахунок 2/3 частки паркану, курятника та тимчасових споруд, а також зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільному проході та проїзді до житлового будинку та земельної ділянки за адресою с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна, 7, Берегівського району.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9.