№ 336/5675/17
пр. № 2/336/2754/2017
22 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Суркової В.П., при секретарі Прохоровій А.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вознесенівського (Орджонікідзевського) відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2017 року за ним визнано право власності на 14/25 будинку № 34-а по вул. Словянській в м. Запоріжжі в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 97445250 від 15.09.2017 року йому стало відомо, що постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізькогор міського управління юстиції від 22.07.2009 року ОСОБА_4 в рамках виконавчого провадження накладено арешт та оголошено заборону відчуження на належне його майно.
Для зясування підстав накладення арешту він звернувся із заявою до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який повідомив про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 11852906 з примусового виконання виконавчого листа №1-459 від 21.06.2005 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у розмірі 982,.05 грн.. Зазначене виконавче провадження закінчено 27.07.2009 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до Шевченківського відділу державної виконавчої служби для виконання за місцем знаходження майна боржника.
02.08.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».
Зазначений виконавчий документ 28.09.2011 року повторно надійшов на примусове виконання. Постановою державного виконавця від29.09.2011 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 28976936 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». На теперішній час зазначений виконавчий лист в провадженні відділу не перебуває.
Наявність вказаного арешту позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки станом на момент вирішення даного спору в державній виконавчій службі відсутні виконавчі провадження відносно нього, відтак, відсутні підстави для продовження арешту, а його права як власника майна підлягають поновленню шляхом зняття арешту з всього належного йому майна.
Посилаючись на наведене, просив зняти арешт, накладений на належне йому нерухоме майно - 14/25 частин житлового будинку № 34а по вул. Слов'янскій у м. Запоріжжі.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові.
Представники відповідачів в судове засідання не зявивлись, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечення проти позову від них не надходили.
За згодою представника позивача і у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2017 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 14/25 будинку № 34-а по вул. Словянській в м. Запоріжжі в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 (а.с. 11). Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.06.2017 року, номер запису № 21113709 (а.с.10).
Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управлінн юстиції ВП № 11852906 від 22.07.2009 року наклвадено арешт на майна боржника ОСОБА_3 та оголошено заборона на його відчудження.
Відомості про арешт майна ОСОБА_3. 22.07.2009 р. внесені до Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна (а.с.10 зворотня сторона).
Постановою від 29.09.2011 року у відкритті виконавчого провадження вівдмовлено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
На теперішній час вищевказаний виконавчий документ повторно до державної виконавчої служби не надходив та в останнє перебував на виконанні у 2011 році.
У відповідності до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, оскільки постанова про накладення арешту на майно позивача була винесена до набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року, то вона розглядається в порядку визначеному до набрання чинності цим Законом.
Згідно з пунктами 1, 3 частини 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.
За змістом статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Відповідно до статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність відновлення порушених прав позивача шляхом зняття арешту з майна останнього, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для його обтяження.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна - 14/25 частин житлового будинку № 34-а по вул. Словянській в м. Запоріжжі, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 22.07.2009 року за № 21113635 реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на підставі постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ВП № 11852906 від 22.07.2009 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.П. Суркова