АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенка Дениса Альбертовича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Негоди Ольги Олександрівни, заінтересована особа ОСОБА_6, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Негоди Ольги Олександрівни, заінтересована особа ОСОБА_6.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенко Денис Альбертович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Суд не звернув уваги на те, що в ході виконання державним виконавцем виконавчого листа № 2/756/337/13 про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ним не були вжиті всі заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення суду, які визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що державний виконавець повинен ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, проте державний виконавець Негода Ольга Олександрівна вказаних принципів здійснення виконавчого провадження не дотримувалася, нею не було здійснено повного обсягу дій, необхідних для стягнення боргу з боржника. Виконавцемне було з'ясовано, чи перебуває боржник у шлюбі, чи не є він засновником будь-якої юридичної особи, чи отримувалися ним страхові виплати або спадок, чи наявні у нього банківські рахунки та кошти на них, чи має боржник у власності цінні папери, павільйони, кіоски, повітряні судна, також не здійснено звернення до суду з поданням по тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України. Вважає, що до вчинення таких дій та отримання відповідних відповідей винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, є передчасним, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», державний виконавець Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Негода Ольга Олександрівна, заінтересована особа ОСОБА_6 не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/756/337/13, виданого на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №15.3/СЖ-197.07.1 від 17 травня 2007 року у розмірі 1 258 880,43 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн..

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Негоди ОльгиОлександрівни від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52479015 з виконання виконавчого листа № 2/756/337/13.

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Негоди ОльгиОлександрівни від 26 грудня 2016 року накладено арешт та оголошено заборону відчуження всього майна боржника.

В ході виконання судового рішення виконавцем було направлено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, до Державної фіскальної служби України, до Пенсійного фонду України.

10 грудня 2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_6, яка вказана в виконавчому документів, проте за цією адресою боржника не розшукано, а тому перевірити майновий стан останнього не вбачалося можливим.

30 грудня 2016 року державним виконавцем Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Негодою ОльгоюОлександрівною винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2/756/337/13 стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, а здійснені заходи щодо його розшуку виявилися безрезультатними.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії і рішення державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Негоди Ольги Олександрівни, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» просило суд визнати незаконними дії виконавця у виконавчому провадженні № 52479015 при винесенні постанови від 30 грудня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу і скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що всіх, передбачених ст. ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішення суду виконавцем вчинено не було, а тому оскаржувана постанова є такою, що винесена передчасно.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами ряду проведених державним виконавцем виконавчих дій не було розшукано належного ОСОБА_6 майна, на яке можна звернути стягнення, що, в силу положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, а тому, оскаржувана постанова винесена за наявності на те правових підстав, а скарга Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Так, стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначені положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України№512/5 від 02 квітня 2012 року.

Згідно ст. 10 цього Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу. Вказане рішення оформлюється постановою. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання. (ст. ст. 13, 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року)

Оскільки з долучених до матеріалів справи та досліджених судом копій документів виконавчого провадження № 52479015 вбачається, що за результатами вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на з'ясування майнового стану боржника, місця його роботи, можливих доходів, пенсії та коштів на рахунках, було встановлено, що за ОСОБА_6 не рахується зареєстрованим на праві власності ніяке нерухоме майно та транспортні засоби, перевірити його фактичний майновий стан не вбачається можливим в зв'язку з відсутністю за місцем реєстрації, а відомостей щодо грошових коштів та працевлаштування боржника також не виявлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року.

Стаття 383 ЦПК України встановила, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, зокрема, що рішенням чи діями державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення державними виконавцем законодавства або перевищення повноважень при прийнятті рішення про повернення стягувачу виконавчого листа № 2/756/337/13, таке рішення не позбавляє Публічне акціонерне товариства «Родовід Банк» права на повторне пред'явлення даного виконавчого документу до виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку, виходячи з положень ст.ст. 383, 387 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання дій і рішень державного виконавця у виконавчому провадженні № 52479015 незаконними та правильно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході виконання державним виконавцем виконавчого листа № 2/756/337/13 ним не були вжиті всі необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення реального виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 52479015, копії яких наявні у справі, в ході здійснення виконавчого провадження державний виконавець звертався з рядом запитів до державних органів, які обліковують інформацію щодо доходів та виплат, що отримуються особами, а також щодо рухомого і нерухомого майна, належного особам на праві власності, та за результатами таких дій у ОСОБА_6 майна, на яке можливо звернути стягнення, не було виявлено.

Крім того, державним виконавцем також було здійснено запит до Державної фіскальної служби України щодо отримання відомостей про джерела отримання доходу боржника - фізичної особи. До такої інформації, яка обробляється органами фіскальної служби, належать, зокрема, відомості про можливі доходи від цінних паперів, отримані боржником страхові виплати, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна, інші офіційно здійснені виплати та грошові надходження.

Так як за результатами пошуку в системах Державної фіскальної служби України не було виявлено жодних записів щодо джерел формування доходів ОСОБА_6, у державного виконавця не було підстав для вчинення додаткових запитів, а тому доводи скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, згідно вимог статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, повернення Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» виконавчого листа № 2/756/337/13 жодним чином не обмежує його права на виконання рішення суду, не позбавляє можливості на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку .

При цьому, банк має визначену ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Таким чином, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» може заявити виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій, для перевірки такої інформації.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» КононенкаДениса Альбертовича відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Кононенка Дениса Альбертовича відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: