АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/551/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 04 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про встановлення порядку користування домоволодінням та зустрічними позовами ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування домоволодінням,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила, з урахуванням послідуючих уточнень, встановити порядок користування домоволодінням, виділивши в користування відповідачам кімнату 9,9 кв.м, кухню 7,6 кв.м, кладову 7,4 кв.м, коридор 1,6 кв.м, кладову 1,8 кв.м., вбиральню літ.Е, водоколонку № 9, гараж літ.К, а решту приміщень житлового будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1 виділити у користування позивачу, мотивуючи про те, що сторони є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 - позивачу належать 92/100 на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2008 (77/100) про зміну ідеальних часток та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.01.2011 (15/100) про визнання права на спадщину, а відповідачі на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2008 є власниками 6/100 частини (ОСОБА_6.), 2/100 частини (ОСОБА_8). Між сторонами справи виник спір щодо порядку користування домоволодінням, так як у фактичному користуванні відповідачів знаходиться більша частина будинку з надвірними спорудами, ніж відповідна їх частці у праві власності, внаслідок цього позивач не має можливості користуватись житловою площею, пропорційно до належної їй частці у праві власності для проживання членів своєї сім'ї.

У свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом, яким просили виділити у користування ОСОБА_8 житлову кімнату №2-2 площею 9,9 кв.м, ОСОБА_6 житлову кімнату №2-3 площею 11 кв.м, виділити відповідачам у спільне користування кухню №2-1 площею 7,6 кв.м, кладову №2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладову ІІ площею 1,8 кв.м, надвріні споруди туалет Е, водоколонку №9, гараж К, інші приміщення житлового будинку та надвірні споруди виділити у користування позивачці, в обґрунтування вказуючи на те, що такий фактичний порядок користування майном з відступом від ідеальних часток зберігається тривалий час та зменшення площі у користуванні відповідачів погіршить їх та членів їх сімей житлові умови.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.01.2017 первісні позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги. В обґрунтування вказує на те, що спірним рішенням у порушення вимог ст. 50 ЖК України виділено в користування кімнати для проживання осіб різної статі, старшими за 9 років, які не є подружжям. Площі виділених кімнат є недостатніми для належного проживання членів сім'ї апелянта. Для реалізації оскаржуваного рішення суду необхідно буде здійснювати перепланування. Кімната, виділена апелянту, є прохідною для кімнати, виділеної позивачу справі. Суд не врахував наявний між сторонами справи порядок користування житлом, що, з урахуванням інтересів співвласників, дає право суду відійти від розмірів ідеальних часток у власності на нерухомість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що співласники не погодили добровільно порядок користування спільним будинком, отже його слід визначити у судовому порядку з урахуванням розмірів ідеальних часток у власності співвласників та їх інтересів щодо цього майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.1970 - 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 придбав у ОСОБА_9 батько ОСОБА_6 ОСОБА_10 в період шлюбу з її матір'ю ОСОБА_11

ОСОБА_7 набула у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину 20.08.1982 - 1/4 частину вказаного домоволодіння та на підставі свідоцтва про право спадщину від 18.11.1983 - 1/4 частину.

Після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8 належну їй 1/4 частину на підставі рішення Соснівського нарсуду від 20.12.1984 успадкували донька ОСОБА_6 (1/12), мати ОСОБА_12 (1/12) та чоловік ОСОБА_10 (1/12). Останній, таким чином, став власником 1/3 частини будинку.

Після смерті ОСОБА_12 належну її 1/12 частину успадкувала онука ОСОБА_6 (1/24) та її донька ОСОБА_8 (1/24) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.06.1994.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.05.2004 за ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 визнано право власності на самочинно побудовані літню кухню В-1, гараж К по АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2007 за ОСОБА_7 визнано право власності на самочинно збудовані сарай літ. И, Л, житлову прибудову літ. А' - 1, веранду літ. а4, тамбур А5, сіни літ. а', а3 домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2008 змінені ідеальні частки співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 (77/100), ОСОБА_6 (6/100), ОСОБА_8(2/100), ОСОБА_10.(15/100).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.01.2011 визнано за ОСОБА_7 право власності на 15/100 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10

Таким чином, на даний час позивач за первісним позовом є власником 92/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_6 - 6/100 частини, відповідач ОСОБА_8 - 2/100 частини домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту від 07.05.2010 це домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами А-1 житловою площею 78,1 кв.м, загальною площею 141,6 кв.м, погріб Б, погріб Г, літня кухня В, сараї Д, Ж, И, Л, тимчасовий навіс М, огорожа 1, 2, 4, 7, 8, вбиральні Е, вбиральня З, гараж К, водоколонки 6, 9, замощення І, ІІ.

Між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком та надвірними спорудами за якого у користуванні відповідачів перебувають житлові кімнати №2-2 площею 9,9 кв.м, №2-3 площею 11 кв.м, кухня №2-1 площею 7,6 кв.м, кладова №2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладова ІІ площею 1,8 кв.м, загальною площею 34,3 кв.м, а також надвірні споруди вбиральня Е, водоколонка №9, гараж К. Інші приміщення житлового будинку площею 141,6 - 34,3 = 107,3 кв.м та надвірні споруди перебувають у користуванні позивача.

Фактично спір між сторонами виник з приводу однієї кімнати, площею 11 кв.м., користування якою відповідачами згідно доводів позивача не відповідає їх ідеальним часткам у праві власності та, відповідно, обмежує права позивача, як іншого співвласника, на користування належним їй майном для забезпечення житлових потреб членів своєї сім'ї, які фактично з нею проживають та зареєстровані згідно довідки про склад сім'ї від 27.12.2016.

Права власника житлового будинку, квартири визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.358 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх учасників. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно п.6 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

У 2011 році ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звертались до суду з позовом про виділ належної їм частини будинку в натурі, згідно висновку судової експертизи від 20.05.2013 визначено неможливість виділу в натурі частки відповідачів, враховуючи нормативи житлової площі однокімнатної квартири (замала площа, яка відповідає ідеальним часткам позивачів у власності на житло). Запропонований експертом варіант поділу будинку по фактичному користуванню з відступом від ідеальних часток передбачав необхідність сплати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 іншому співвласнику ОСОБА_7 компенсації в розмірі 33432,91 грн., однак вказані кошти сплачено не було. Ухвалою суду від 07.10.2013 за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 їх позов про виділ частки в натурі був залишений без розгляду.

З матеріалів справи, зокрема, первісних позовних вимог та вимог зустрічного позову, слідує, що наразі співвласники не погодили добровільно порядок користування спільним будинком та між ними з цього приводу існує спір.

Як вірно вказано судом першої інстанції, на момент набуття відповідачами часток у праві власності 3/24 (ОСОБА_6.) та 1/24 (ОСОБА_8) згідно свідоцтва про право на спадщину від 08.06.1994, житловий будинок мав на той час житлову площу 43,1 кв.м, тобто розмір житлової площі відповідачів на момент набуття права спільної часткової власності до зміни ідеальних часток становив 3/24*43,1 = 5,4 кв.м (ОСОБА_6.) та 1/24*43,1 = 1,8 кв.м (ОСОБА_8). Фактично у спільному користуванні ОСОБА_6 (3/24), ОСОБА_8 (1/24), ОСОБА_10 (1/3) перебували кімнати 11 кв.м та 9.9 кв.м, тобто усього 20,9 кв.м. Спадкоємцем частки ОСОБА_10 за заповітом на даний час є позивач ОСОБА_7

Після набуття права власності на 1 / 2 частину житлового будинку, житловою площею 43,1 кв.м., позивачка за свій рахунок здійснила житлову добудову та будівництво надвірних споруд зі згоди інших співвласників, що підтверджується заявами відповідачів про визнання ними позову про зміну ідеальних часток, зі свого боку, відповідачі також здійснили будівництво надвірних споруд, у зв'язку з чим їх ідеальні частки були змінені (ОСОБА_7 - 92/100, ОСОБА_6 6/200), ОСОБА_8 (2/100), разом з тим, вказані житлова добудова та надвірні споруди є власністю тієї сторони, яка здійснила їх будівництво, що підтверджується судовими рішеннями від 24.05.2004 та від 27.03.2007 та підлягає врахуванню при встановленні порядку користування житловим будинком.

Пропорційно ідеальним часткам відповідачів на даний час житлова та загальна площа будинку становить, відповідно: ОСОБА_6 78,1/100*6 = 4,6 кв.м, 141,6/100*6 = 8,4 кв.м; ОСОБА_8 - 78,1/100*1 = 0,8 кв.м, 141,6/100*1 = 1,4 кв.м, тобто в сукупності 8,4 + 1,4 = 9,8 кв.м загальної площі, в тому числі 4,6 + 0,8 = 5,4 кв.м. житлової.

У фактичному користуванні у відповідачів перебуває житлова площа 11 + 9,9 = 20,9 кв.м та підсобні приміщення кухня №2-1 площею 7,6 кв.м, кладова №2-4 площею 2,4 кв.м, коридор І площею 1,6 кв.м, кладова ІІ площею 1,8 кв.м, усього загальна площа 34,3 кв.м, що істотно перевищує розмір площі будинку, відповідній їх ідеальній частці у праві власності, чим безсумнівно обмежуються права позивача на користування належною їй на праві власності частиною житлового будинку.

Згідно довідки про склад сім'ї позивача у належній їй частині будинку зареєстровані та проживають донька ОСОБА_13, зять ОСОБА_14, онуки ОСОБА_15, неповнолітні онуки ОСОБА_16, 2003 р.н., ОСОБА_17, 2013 р.н., правнук ОСОБА_13, 2009 р.н., а також без реєстрації фактично проживають ще 3 членів сім'ї - невістка ОСОБА_18 з неповнолітніми донькою ОСОБА_19, 2012 р.н., та онуком позивача ОСОБА_20, 2012 р.н. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №223 від 03.03.2015 ОСОБА_13 призначено опікуном малолітніх ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_6, які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1185 від 30.10.2015 ОСОБА_13 призначено опікуном малолітнього ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.

Колегія суддів враховує, що правове регулювання питань щодо користування спільним майном міститься в главі 26 ЦК України.

Так згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

На підставі викладеного, враховуючи те, що спірне майно належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності, самостійно вирішити питання щодо порядку користування цим майном сторони не змогли, отже суд прийшов до вірного висновку про необхідність встановлення порядку користування спільним майном його співвласниками з урахуванням їх ідеальних часток у праві власності на це майно.

Як передбачено ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації; ст.361 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Із системного аналізу вказаних норм права слідує, що співвласники певного майна самостійно визначають порядок користування цим майном з урахуванням частки кожного із співвласників у праві власності на це майно.

Згідно правового висновку ВСУ, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування, викладеним у постанові від 17.02.2016 у справі №6-1500цс15, відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

З урахуванням вищевикладених фактичних обставин справи та норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно визначив порядок користування спільним майном сторін, який найбільш повно враховує розмір ідеальних часток у праві власності на це майно.

Колегія суддів враховує, що суд першої інстанції при розгляді справи надав оцінку доводам, які є аналогічними викладеним у апеляційній скарзі.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що проживання в одній кімнаті відповідачів різної статі, необхідність перепланування житла та наявність, за доводами відповідачів, певного порядку користування спільним майном, свідчать про незаконність рішення суду у даній справі, оскільки вказані обставини не дають змоги відступити від розміру частки у праві власності на майно та фактично надати в користування особі майно, право власності на яке вона не має, з одночасним позбавленням чи обмеженням такого права власника цього майна.

Потреба відповідачів у поліпшенні житлових умов у зв'язку з невеликою площею будинку у їх праві власності має задовольнятися, зокрема, шляхом взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання або самостійного придбання житла.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 04 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про встановлення порядку користування домоволодінням та зустрічними позовами ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування домоволодінням - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :