Справа № 401/1086/17; 2/401/869/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 міська рада звернулась з позовом до ОСОБА_2, якому просить зняти арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 міської ради, накладений постановою від 29.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Кіровоградській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час виконання рішення Світловодського міськрайонного суду по справі № 401/169/16-ц про укладання ОСОБА_1 міською радою договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. №40, площею 132, 45 кв. м. з ОСОБА_3, стало відомо, що на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 міської ради накладено арешт постановою від 29.01.2015 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеною державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Кіровоградській області. У звязку з необхідністю виконання рішення Світловодського міськрайонного суду щодо оформлення договору купівлі-продажу і неможливістю вирішення інших майнових питань територіальної громади міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що він не є стягувачем у виконавчому провадженні у межах якого накладено арешт на майно позивача, а тому не може бути відповідачем у даній справі, оскільки дані правовідносини його не стосуються.

Заслухавши сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази суд дійшов до такого висновку.

Постановою державного виконавця від 29.01.2015 року ( а. с. 12) підтверджується, що межах виконавчого провадження ВП № 44421656 про стягнення з ОСОБА_1 міської ради на користь держави штрафу в сумі 1 360,00 грн. накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Стягувачем у даному виконавчому провадженні є держава.

З листа від 05.09.2016 № 40222 відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області вбачається, що зазначене обтяження накладено в межах виконавчого провадження № 44421656 про стягнення з ОСОБА_1 міської ради штрафу в сумі 1 360,00 грн. на користь держави та виконавчого провадження № 44421457 про стягнення з ОСОБА_1 міської ради штрафу в сумі 680,00 грн. на користь держави, які виникли внаслідок невиконання рішення суду, а саме: виконавчого листа № 401/4227/13-а виданого ОСОБА_1 міськрайсудом про зобовязання ОСОБА_1 міську раду розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_2 від 07.12.2012 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки.( а.с. 8-9).

Питання щодо зняття арешту з майна під час здійснення виконавчих дій врегульовані статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року) відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 зазначеної статті. Зокрема, такою підставою може бути надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо визначення належного відповідача у даних спірних правовідносинах суд виходить з такого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 Постанови № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Беручи до уваги ту обставину, що стягувачем у виконавчому провадженні у межах якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 міської ради є держава, то відповідно відповідачем у справі повинен бути відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Статтею 33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позовпред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, за змістом зазначеної статті, заміна відповідача належним відповідачем та залучення співвідповідача здійснюється судом виключно за клопотанням позивача. Позивач з відповідними клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, який не є стягувачем у виконавчому провадженні у рамках якого накладено арешт на майно позивача, є неналежним відповідачем у даній справі.

Беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 міська рада звернувся до суду не до тієї особи, яка згідно закону може бути відповідачем у даних спірних правовідносинах її позовні вимоги щодо цієї особи, а саме ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє між сторонами в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України та у зв'язку із відмовою від позову відносить їх за рахунок позивача.

На підставі викладеного та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 міської ради, накладеного постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області від 29 січня 2015 року «Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження» відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : ОСОБА_4

13.11.2017