АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/466/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності ,-

в с т а н о в и л а :

18 травня 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, посилаючись на те, що з 29 грудня 1987 року вона з відповідачем ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі, про що у Звенигородському райвідділі ЗАГС Черкаської області зроблено відповідний актовий запис № 233.

Позивач зазначає в позові, що від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає.

За час спільного сумісного проживання сторонам згідно договору дарування від 29 травня 2002 року, було подаровано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: м. Звенигородка, вул. Мічуріна, 52-а, що розташований на земельній ділянці 1000 м2, та є обєктом спільної часткової власності.

Позивач ОСОБА_7 вказує, що шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_6 припинились з червня 2015 року, добровільно вирішити питання про поділ майна, з виділенням його в натурі, відповідач відмовляється. Тому позивач ОСОБА_7 просила суд виділити їй в натурі 1/2 частину із майна, що є у спільній частковій власності, що знаходиться за адресою: м. Звенигородка, вул. Мічуріна, 52-а, Черкаської області, судові витрати та витрати на правову допомогу просила відшкодувати за рахунок відповідача.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Виділено ОСОБА_7 в натурі частку з майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Мічуріна 52-А в м. Звенигородка Черкаської області та визнано за нею право власності на наступні приміщення: коридор «1-1» площею 5,2 м2, вартістю 8125,16 грн.; кухню «1-2» площею 15,3 м2 , вартістю 23906,71 грн.; ванну «1-3» площею 8,2 м2, вартістю 12812,75 грн.; кімнату «1-4» площею 16, 4 м2, вартістю 25625,49 грн.; кімнату «1-5» площею 11, 8 м2, вартістю 18437,85 грн.; І «а 3» вартістю 11633,6 грн.; «Г» гараж вартістю 76846,5 грн.; «Д» літню кухню вартістю 97250,8 грн.; «З» погріб вартістю 24009,8 грн.; «К» літній душ вартістю 4182,9 грн.; ворота № 2 вартістю 13853 грн.; колодязь № 3 вартістю 5330 грн., 1/2 частину огорожі № 1 вартістю 17970,8 грн., а всього вартістю 339 985,36 грн.

Виділено ОСОБА_6 в натурі частку з майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Мічуріна 52-А в м. Звенигородка Черкаської області та визнано за ним право власності на наступні приміщення: кімнату «1-6» площею 12, 2 м2, вартістю 19062,87 грн.; кімнату «1-7» площею 20,2 м2, вартістю 31563,11 грн., «Е» сарай вартістю 123698,9 грн.; «Ж» убиральню вартістю 7070,9 грн.; огорожу № 4 вартістю 19038 грн., огорожу № 6 вартістю 8974,7 грн.; ворота № 7 вартістю 13683,7 грн., 1/2 частину огорожі № 1 вартістю 17970,8 грн., а всього вартістю 241 062,97 грн.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на будинок по вул. Мічуріна, 52-А в м. Звенигородка Черкаської області.

Обовязок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки щодо закладення дверного прорізу між кімнатами 1-4 і 1-7, 1-5 і 1-6 покладено на ОСОБА_7.

Обовязок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки щодо влаштування дверного прорізу між кімнатами 1-7 і 1-6, влаштування входу знадвору в кімнату 1-6 покладено на ОСОБА_6.

Проведення реконструкції системи опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання з метою забезпечення їх автономності покладено на сторони.

Зобовязано ОСОБА_7 сплатити ОСОБА_6 компенсацію за перевищення вартості частини будинку, що їй виділяється, в сумі 49 461 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 1527 грн. 95 коп., вартість виготовлення технічного паспорту на житловий будинок в сумі 745 грн. 55 коп. та вартість судової експертизи в сумі 7486 грн. 80 коп., а всього 9 760 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що воно незаконне, необґрунтоване, не відповідає фактичним обставинам справи та винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що самим оптимальним варіантом поділу будинку відповідно до висновку експерта є висновок № 2, однак судом першої інстанції було застосовано висновок № 1, яким значно зменшив його частку. Апелянт просить суд скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року та постановити нове рішення, яким виділ майна в натурі здійснити відповідно до варіанту № 2 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, обов'язок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки щодо закладення дверного прорізу між кімнатами 1-4 і 1-5 покласти на ОСОБА_7, обов'язок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки щодо влаштування дверного прорізу між кімнатами 1-4 і 1-7, влаштування входу з двору в кімнату 1-6 покласти на ОСОБА_6, проведення реконструкції системи опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання з метою забезпечення їх автономності, покласти на сторони. Зобов'язати ОСОБА_7 сплатити ОСОБА_6 компенсацію за перевищення вартості частини будинку, що їй виділяється, в сумі 62046,69грн. Стягнути з позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1733,54 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд, вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, що сторони є співвласниками будинку, що перебуває у спільній частковій власності, тому мають право на виділ частки в натурі. Суд дійшов висновку про можливість розподілу будинку за першим варіантом будівельно технічної експертизи, посилаючись, що з позивачем проживає її син та свекор, які не мають окремого житла та вказав, що позивач згодна сплатити грошову компенсацію відповідачу, оскільки частка позивача є більшою за ідеальну в розмірі 49491 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом сторони ОСОБА_6 та Богдан (після шлюбу ОСОБА_6) Л.І. перебувають у шлюбі з 29 грудня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, про що зроблено відповідний запис № 233 (а. с. 5).

Згідно договору дарування від 29 травня 2002 року батько відповідача ОСОБА_8 подарував ОСОБА_7 та ОСОБА_6 житловий будинок, що розташований по вул. Мічуріна 52-а в м. Звенигородка Черкаської області (а. с. 6-7).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_7 є власником 1/2 частини та ОСОБА_6 є власником 1/2 частини житлового будинку по вул. Мічуріна 52-а в м. Звенигородка Черкаської області (а. с. 8).

Із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вул. Мічуріна, 52-а в м. Звенигородка Черкаської області вбачається, що будинок загальною площею 92,8 кв.м. складається з веранди площею 3,5 кв.м., коридору площею 5,2 кв.м., кухні площею 15,3 кв.м., ванної площею 8,2 кв.м., чотирьох житлових кімнат площею 60,6 кв.м. (16,4 кв.м., 11,8 кв.м., 12,2 кв.м., 20,2 кв.м.). Також біля будинку розташовані надвірні споруди: гараж «Г», літня кухня «Д», сарай «Е, І», погріб «З», вбиральня «Ж», літній душ «К», огорожа №1, № 4, № 5, ворота з хвірткою № 2, № 7, колодязь № 3 (а. с. 83-87).

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За клопотанням позивача ОСОБА_7 в суді першої інстанції для визначення можливості виділення в натурі її частки у спільному нерухомому майні ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 червня 2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а. с. 41-75).

Згідно даних висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2016 року № 501/16-23; № 853/16-23 виділення в натурі частки позивача ОСОБА_7, якій належить 1/2 частка будинку по вул. Мічуріна, 52-а в м. Звенигородка Черкаської області, технічно можливе. В дослідницькій частині висновку експертом розроблено три варіанти поділу даного будинку в частках 1/2 до 1/2, а також визначена грошова компенсація співвласнику, частка якого після поділу стала меншою (а. с. 41-75).

Відповідно до положень ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, та вирішуючи питання про варіант виділу в натурі частки співвласників в будинковолодінні, суд першої інстанції виходив з того, що виділення ОСОБА_7 її частки в натурі відповідно до першого варіанту розподілу висновку експертизи є можливим. При цьому суд враховував ту обставину, що позивач погоджується сплатити грошову компенсацію відповідачу та разом з нею проживають їхній з відповідачем син та свекор похилого віку. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що можливо відступити від засад рівності часток сторін.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

Так, колегія суддів вважає, що сам факт проживання сина та свекра з позивачем ОСОБА_7 не є підставою для збільшення частки останньої у спільному будинку, що належить їм на праві спільної часткової власності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що частки сторін у спільному нерухомому майні слід визнати рівними та визнати за ними право власності на спірний будинок в рівних частинах по 1/ 2 за кожним, сплативши різницю вартості позивачем ОСОБА_7 на користь відповідача ОСОБА_6 в розмірі 31023 грн.

Враховуючи те, що сторони в добровільному порядку вирішили питання поділу надвірних та господарських споруд, і рішення в цій частині не оскаржується, то колегія суддів вважає, що найбільш оптимальним варіантом поділу будинку відповідно до висновку експерта є варіант № 2, а не варіант № 1, за яким суд першої інстанції поділив будинок між співвласниками.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими щодо поділу будинку згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2016 року № 501/16-23; № 853/16-23 та підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, оскільки змінюється лише варіант розподілу житлового будинку, а не скасувати як просив апелянт, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та зміни рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року по даній справі в частині розподілу будинку між співвласниками не за першим варіантом, а за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2016 року № 501/16-23; № 853/16-23.

В решті частини рішення суду залишає без змін.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Апелянт ОСОБА_6 поніс судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1733,54 гривень, що підтверджується даними квитанції про оплату судового збору. Тому висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2016 року № 501/16-23; № 853/16-23 Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності змінити в частині визначення варіанту розподілу будинку.

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_7 в натурі частку з майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Мічуріна, 52-А в м. Звенигородка Черкаської області та визнати за нею право власності на наступні приміщення: коридор «1-1» площею 5,2 кв.м., вартістю 8125,16 грн.; кухню «1-2» площею 15,3 кв.м., вартістю 23906,71 грн.; ванну «1-3» площею 8,2 кв.м., вартістю 12812,75 грн.; кімнату «1-4» площею 16,4 кв.м., вартістю 25625,49 грн.; а3 «І», вартістю 11633,6 грн.; гараж «Г», вартістю 76846,5 грн.; літню кухню «Д», вартістю 97250,8 грн.; погріб «З», вартістю 24009,8 грн.; літній душ «К», вартістю 4182,9 грн.; ворота «№ 2», вартістю 13853 грн.; колодязь «№ 3», вартістю 5330 грн.; 1/ 2 частину огорожі «№1», вартістю 17970,8 грн., а всього вартістю 321547,5 грн.

Виділити ОСОБА_6 в натурі частку з майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Мічуріна 52-А в м. Звенигородка Черкаської області та визнати за ним право власності на наступні приміщення: кімнату «1-5», площею 11,8 кв.м., вартістю 18437,85 грн.; кімнату «1-6», площею 12,2 кв.м., вартістю 19062,87 грн.; кімнату «1-7», площею 20,2 кв.м., вартістю 31563,11 грн.; сарай «Е», вартістю 123698,9 грн.; убиральню «Ж», вартістю 7070,9 грн.; огорожу «№ 4», вартістю 19038 грн.; огорожу «№ 6», вартістю 8974,7 грн.; ворота «№ 7», вартістю 13683,7 грн.; 1/ 2 частину огорожі «№ 1», вартістю 17970,80 грн.; а всього вартістю 259500,8 грн.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на будинок по вул. Мічуріна, 52 а в м. Звенигородка Черкаської області.

Обовязок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки щодо закладення дверного прорізу між кімнатами 1-4 і 1-5 покласти на ОСОБА_7.

Обовязок по проведенню необхідних перепланувань при виділенні частки майна щодо влаштування дверного прорізу між кімнатами 1- 4 і 1-7, між кімнатами 1-7 і 1-6, влаштування входу знадвору в кімнату 1-6 покласти на ОСОБА_6.

Зобовязати ОСОБА_7 сплатити ОСОБА_6 компенсацію за перевищення вартості частини будинку, що їй виділяється в сумі 31023 (тридцять одну тисячу двадцять три) грн.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені ним судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1733,54 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :