Справа №339/103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання: Бойко Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майно за заповітом у вигляді будинковолодіння в с.Тисів по вул. Довбуша,1 після смерті матері. Вимоги мотивує тим, що вказане будинковолодіння належало її батькам. Після смерті батька ОСОБА_3, мати прийнявши спадщину, розпорядилася майном та склала заповіт, згідно якого ? частину вказаного будинковолодіння заповіла їй, а іншу ? частину - брату ОСОБА_2 Після смерті матері, яка настала 09.11.2014 року, вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадшини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про визнання за ним права власності на 1/2 спадкового майна у вигляді житлового будинку в с.Тисів по вул. Довбуша,1 після смерті матері. ОСОБА_4 вимоги мотивує тим, що ? частину вказаного домоволодіння мати ОСОБА_5 згідно заповіту заповіла йому.

Ухвалою суду від 30.03.2017 року вказані позови об"єднано в одне провадження.

В судовому засіданні 18.04.2017 року ОСОБА_1 так і ОСОБА_2, як позивачі, підтримали позовні вимоги та як відповідачі, не заперечували щодо задоволення заявлених до них позовних вимог. При цьому пояснили, що тільки вони є спадкоємцями після смерті своїх батьків. Оскільки на час їх смерті не проживали з батьками і вчасно не звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, то рішенням суду їм надано додатковий термін для вчинення таких дій.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є будинковолодіння в с.Тисів по вул. Довбуша,1, як спадкове майно після смерті ОСОБА_5, правовстановлюючі документи на який ніким не виготовлялися.

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований до 1939 року.

Як ствердили сторони, вказане будинковолодіння збудували їхні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за час шлюбу.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закон управа на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, зважаючи на те, що вказаний житловий будинок збудовано до 1939 року і в записах погосподарської книги він рахувався за ОСОБА_3 (а.с.45), то суд визнав, що він був власником даного будинку і після його смерті такий входить до складу спадкового майна.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер 22.07.2013 року ( а.с.6) і спадщину після його смерті прийняла тільки дружина ОСОБА_5, оскільки його діти ОСОБА_1 (прізвище змінено на ОСОБА_4 в зв"язку з одруженням (а.с.8) та ОСОБА_2 проживали окремо (а.с.7, 22).

09.11.2014року померла ОСОБА_5В.(а.с.5). внаслідок чого відкрилася спадщина на вказане майно.

Спадкування здійснюється за заповітом, оскільки за життя ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Тисівської сільської ради за яким заповіла будинок по вул.Довбуша,1 в с. Тисові в рівних частках своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Як зазначено в ст.1216 ЦК УКраїни спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК УКраїни спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК строк.

Встановлено, що рішеннями Болехівського міського суду, як позивачу, так і відповідачу встановлено додаткові строки терміном два місяці для прийняття спадщини після смерті матері (а.с.36-39).

На підставі вказаного рішення, позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про оформлення своїх спадкових прав.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця (а.с.13).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії колегія суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.

Отже, позивачі, будучи спадкоємцям за заповітом вважаються такими, що прийняли спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_5 і вона належить їм з часу її відкриття.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку А, стодоли Б, стайні В, вбиральні Г(а.с.9-11).

На підставі наведеного, ст. 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК, керуючись ст. 214,215 ЦПК суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул. Довбуша,1 в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту з: житлового будинку А, стодоли Б, стайні В, вбиральні Г.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 будинковолодіння по вул. Довбуша,1 в с.Тисів Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту з : житлового будинку А, стодоли Б, стайні В, вбиральні Г.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Головенко