АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6912/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2006/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат.

У своїй заяві позивач зазначав, що згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2013 року з відповідача на його користь стягнуто борг за договором позики в розмірі 55200 грн., 3% річних, інфляційні витрати та судові витрати, всього 62728,31 грн. 17 червня 2016 року ОСОБА_4 отримав від відповідача суму 62728,31 грн. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2016 року задоволено вимоги ОСОБА_4 та стягнуто 3% річних в межах строку позовної давності з 15 липня 2013 року по 17 червень 2016 року в розмірі 4850 грн.

Просив стягнути з відповідача розмір інфляційних втрат за весь час прострочення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з серпня 2013 року по червень 2016 року, що становить 48024,54 грн., 5000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати в розмірі 48024,54 грн., 5000 грн. витрат на правову допомогу та 551,20 грн. судового збору, а всього 53575,74 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2017 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 березня 2017 року в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., в іншій частині заочне рішення залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить рішення суду залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду винесене із дотриманням всіх вимог чинного законодавства.

Сторони та їх представники будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 2, 4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції посилаючись на положення ст. 84, 88 ЦПК України та Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» взяв до уваги, що відповідно до квитанції б/н та розрахунку витрат на правову допомогу від 23 листопада 2016 року ОСОБА_4 сплачено 5000 гривень за правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 23 листопада 2016 року був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого встановлено надання консультацій, формування правової позиції по справі, складання позву (зустрічного позов), складання адвокатських запитів, складання клопотань (заяв), складання заперечень, вивчення матеріалів справи, представлення та захист прав і інтересів ОСОБА_4 в суді при розгляді позову про стягнення інфляції до ОСОБА_2 Даним договором передбачено оплату послуг ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до розрахунку оплати адвоката на консультацію було витрачено 1 годину вартість якої становить 300 грн., на вивчення практики витрачено 1,5 години, вартість одної години становить 400 грн., тобто 600 грн. за 1,5 год., на формування правової позиції витрачено 1 годину вартість якої становить 400 грн., на складання позову витрачено 3 години, вартість 1 години становить 400 грн., тобто 1200 грн. за 3 год., крім того, оплата представництва інтересів в суді становить 2500 грн., а всього 5000 грн. 00 коп.

Як вбачається з п.п. 47, 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доведеними витрати позивача на правову допомогу на консультацію 300 грн. за 1 год., на вивчення практики 600 грн. за 1,5 год. (400х1,5), на формування правової позиції 400 грн. за 1 год., на складання позову 1200 грн. за 3 год. (400х3), оскільки дані витрати є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та встановленні в межах гранично допустимого розміру.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з витратами передбаченими розрахунком на представництво інтересів в суді, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 була присутня лише в одному засіданні тривалістю пів години, яке відбулося 24 лютого 2017 року (а.с. 48).

Враховуючи, що в розрахунку не міститься відомостей про вартість 1 години, що представник провів при представленні інтересів позивача в суді, колегія суддів вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на надання правової допомоги в розмірі 320 грн. за пів години, що представник позивач провела в судовому засіданні виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції, що діє на момент представництва інтересів позивача ОСОБА_5 в суді) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Тобто розмір виплати за представництво інтересів у суді становить 40% від 1600 грн. прожитковий мінімум на одну працездатну особу, та поділено на 2, оскільки доведеним є лише перебування в судовому засіданні протягом 30 хв. (1600 х 0,4/2= 320).

Таким чином загальний доведений розмір витрат на оплату правової допомоги становить: на консультацію 300 грн. за 1 год., на вивчення практики 600 грн. за 1,5 год., на формування правової позиції 400 грн. за 1 год., на складання позову 1200 грн. за 3 год., та 320 грн. за представництво інтересів ОСОБА_4 в суді, а всього 2820 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до змісту ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд може вийти за межі доводів апеляційної скарги, але не вимог скарги. Зокрема, суд не може вийти за межі клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу тому, що вихід за межі такого клопотання є порушенням основного принципу цивільного судочинства принципу диспозитивності, закріпленого у ст. 11 ЦПК України, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи в межах вимог, заявлених особами, які беруть участь у справі.

Тобто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду в тій частині, яка не оскаржена.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, а заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 березня 2017 рокуслід змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 2820 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 березня 2017 року- змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 2820 грн.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.В Прядкіна