У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A., заінтересована особа - боржник Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України № 630у/2015 від 24 травня 2016 року, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 630у/2015 від 24 травня 2016 року про стягнення з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH 937 765,02 євро заборгованості з оплати поставленого товару, 60 903,63 євро пені за прострочку грошового зобов'язання, 17 823,01 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору й 1 000 євро у відшкодування витрат, пов'язаних із захистом інтересів позивача в Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, а всього 1 069 687,22 євро.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2017 року виправлено описку в ухвалі цього ж суду від 06 лютого 2017 року, де стягувач був зазначений як FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH та зазначено правильне найменування стягувача як FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A.

Виправлено описку в ухвалі Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року та в перелік стягнутих сум за вищевказаним рішенням додано 52 095,56 євро - три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов'язання, а саме: рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі № 630у/2015 від 24 травня 2016 року про стягнення з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A. 937 765,02 євро заборгованості по оплаті поставленого товару, 60 903,63 євро пені за прострочення оплати товару, 52 095,56 євро - три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов'язання, 17 823,01 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору й 1 000 євро у відшкодування витрат, пов'язаних із захистом інтересів позивача у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року змінено.

Абзац перший резолютивної частини ухвали викладено у новій редакції.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 630у/2015 від 24 травня 2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь FABRYKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A. 937 765,02 євро заборгованості з оплати поставленого товару, що за курсом НБУ складає 27 277 241 грн 38 коп., 60 903,63 євро пені за прострочку грошового зобов'язання, що за курсом НБУ складає 1 771 345 грн 54 коп., 52 095,56 євро - три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов'язання, що за курсом НБУ складає 1 515 168 грн 11 коп., 17 823,01 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, що за курсом НБУ складає 518 371 грн 55 коп., та 1 000 євро у відшкодування витрат, пов'язаних із захистом інтересів позивача в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, що за курсом НБУ складає 29 084 грн 40 коп., а всього 1 069 687,22 євро, що за курсом НБУ складає 31 111 210 грн 98 коп.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» просить скасувати судові ухвали, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 24 травня 2016 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України ухвалено рішення у справі № 630у/2015, відповідно до якого з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» стягнуто на користь FABRYKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A. 937 765,02 євро заборгованості по оплаті поставленого товару, 60 903,63 євро пені за прострочення оплати товару, 52 095,56 євро - три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов'язання, 17 823,01 євро на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору і 1 000 євро на відшкодування витрат, пов'язаних із захистом інтересів позивача в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, а всього 1 069 687,22 євро (а. с. 28-68, 69-97).

Рішення є остаточним та набрало законної сили 24 травня 2016 року.

Судами також встановлено, що зазначене рішення в добровільному порядку боржником не виконане.

Стягувач звернувся до суду з клопотанням про примусове виконання рішення 18 жовтня 2016 року.

Заперечуючи проти клопотання, представник ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в судовому засіданні 09 грудня 2016 року просив відмовити в задоволенні заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки товариством подано заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 24 травня 2016 року, подано позов до FABRIKA TASM TRANSPORTEROWYCH WOLBROM S.A. про внесення змін до контракту та товариство звернулося до Торгово-промислової палати України щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Надаючи дозвіл на примусове виконання рішення міжнародного арбітражу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що не встановлено підстав для відмови у наданні такого дозволу.

Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 4 ст. 389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому ст. ст. 391-398 ЦПК України, тобто статтями, які визначають порядок визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні.

Справи про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядають суди за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (ч. 1 ст. 392 ЦПК України).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а в даному випадку міжнародного комерційного арбітражного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником) (ч. 1 ст. 393 ЦПК України).

Рішення міжнародного та іноземного арбітражного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з моменту вступу рішення в законну силу (ст. 391 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (Додаток № 1 до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України виконуються сторонами добровільно у встановлені ним строки. Якщо строк виконання в рішенні не зазначено, воно підлягає негайному виконанню. Не виконані у строк рішення виконуються відповідно до закону і міжнародних договорів.

У разі невиконання у добровільному порядку рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, рішень іноземних та міжнародних арбітражів вони підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та ст. 36 цього Закону, яка визначає підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України врегулювано статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ, та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», згідно з якими тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача. З урахуванням цих положень повинні застосовуватись положення ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

Згідно із ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно ч. 1 до ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

1) одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

- рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

- склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

- визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Установивши відсутність підстав для відмови в задоволенні заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 травня 2016 року, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Також, керуючись положеннями ч. 8 ст. 395 ЦПК України, суд апеляційної інстанції правильно визначив суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Доводи касаційної скарги про неправильне зазначення судами назви стягувача не є підставою для скасування оскаржуваних ухвал, оскільки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» не позбавлено права звертатися до суду із заявою про виправлення описки в порядку ст. 219 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що заявником до заяви не додано засвідчений відповідно до законодавства переклад документів, спростовується матеріалами справи, зокрема, переклад документів з російської мови на українську мову зроблено перекладачем Шумлянською-Тацуняк Наталією Златою Петрівною, справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О.В. (т. 1 а. с. 8-122). Оскільки за умовами п. 8.2 контракту судочинство ведеться російською мовою, то переклад документів здійснювався з російської на українську мову (т. 1 а. с. 22).

Є необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що судами не встановлені повноваження ОСОБА_9 як представника заявника, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах документи, які на території однієї з договірних сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої договірної сторони. В матеріалах справи міститься довіреність, якою заявник уповноважив ОСОБА_9 бути його представником з питань, пов'язаних з отриманням дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 травня 2016 року у справі № 630у/2015. Таким чином, довіреність, видана стягувачем на представника, вважається офіційним документом та не потребує апостилізації.

Доводи касаційної скарги про наявність форс-мажорних обставин, зокрема віднесення м. Красноармійська до території проведення АТО, зміну порядку оплати за контрактом, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та суд надав їм обґрунтовану оцінку.

Отже, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції у не зміненій апеляційним судом частині та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року у не зміненій апеляційним судом частині та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова