Справа № 739/1669/17
Провадження № 2/739/560/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її дитини, яка проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. При цьому відповідач останнім часом ухиляється як від утримання дитини, так і від її утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча може її надавати.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що він має постійне місце роботи та постійний дохід і може сплачувати аліменти на утримання як позивачки, так і їхньої спільної дитини, яка проживає з позивачкою.

Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 05 вересня 2015 року (а.с. 4). Під час перебування у шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

З пояснень представника позивачки та відповідача вбачається, що спільна дитина на даний час проживає разом з позивачкою, при цьому відповідач проживає окремо, що визнається та не оспорюється сторонами у справі.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач проживає окремо від позивачки та їхньої спільної дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законих представників дитини разом з яким проживає дитина.

Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує наявність у відповідача роботи та постійного доходу, відсутність відомостей про наявність на його утриманні інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат.

За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) суд враховує наступне.

Положеннями частини другої статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено судом позивачка утримує їхню спільну з відповідачем дитину, яка не досягла трьох років. На час розгляду справи позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с. 3), при цьому відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід, що визнано останнім у судовому засіданні. Викладене вище свідчить, що відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання позивачки аліменти до досягнення їхньою донькою трьох років та має можливість їх сплачувати.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню та спосіб їх стягнення суд враховує положення частини першої статті 80 СК України якими визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи встановлений факт наявності у відповідача постійного доходу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягненню їхньою донькою трьох років у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Отже, підстави для неприйняття визнання відповідачем позову відсутні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів як на утримання дитини, так і на утримання позивачки необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 12 жовтня 2017 року.

Згідно пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини та на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 12 жовтня 2017 року по 11 листопада 2017 року.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2017 року і до досягнення їхньою донькою - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежів за один місяць, за період з 12 жовтня 2017 року по 11 листопада 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко