Справа № 456/1292/17 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/783/5909/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди,-

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг і моральної шкоди повернуто позивачу.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що звернулась до суду з позовом про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг та моральної шкоди. Вважає, що за заявленими нею позовними вимогами вона звільнена від сплати судового збору згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача належить відхилити.

У відповідності до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши на стадії вирішення питання про відкриття провадження, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій визначаються підстави залишення заяви без руху і встановлюється строк для усунення недоліків.

У відповідності до ч.2 ст.121 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо він відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений строк не усуне недоліки в позовній заяві, на які вказано в ухвалі.

Таким чином, вирішення питання про відкриття провадження у справі залежить від виконання позивачем вимог щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року ( абз. 2 пункт 7), якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат. Для виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху цивільним процесуальним законодавством визначено термін у 5 днів з часу отримання копії ухвали.

Встановлено, що ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг залишено без руху, оскільки позивачем при поданні позовної заяви не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 640 грн., надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу з тих підстав, що суд при постановленні ухвали не врахував те, що вона як споживач юридичних послуг звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не було підстав для постановлення даної ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 про оскарження ухвали судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2017 року про залишення позовної заяви без руху повернуто скаржниці в порядку ч.2 ст. 293 ЦПК України.

Позивач вважає, що за заявленими нею позовними вимогами вона звільнена від сплати судового збору згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника.

При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Є встановленим, що позивач не придбала, не замовляла, не використовувала і не мала наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника, а підставою заявленого позову є стягнення суми за договором про надання адвокатом правової допомоги, укладеного між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Суддею зроблено вірний висновок, що навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивачка не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно, не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.

Натомість, право позовної вимоги позивачки ґрунтується на захисті її майнового права внаслідок порушення відповідачем (на її думку) договірних зобов»язань.

Правовідносини сторін, які випливають з договору про надання правової допомоги адвокатом, врегульовані Законом України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до загальних положень цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 28 Закону визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

В спірному випадку позивач вважає, що звільнена від сплати судового збору як споживач, оскільки звернулася до суду за захистом свого порушеного права як споживача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявила позовні вимоги про стягнення суми за договором про надання правової допомоги, укладеного між нею та адвокатом ОСОБА_4, тобто позов пред»явлено в порядку захисту порушеного майнового права і ґрунтується на порушенні відповідачем на думку позивача умов договору про надання правової допомоги.

З наведеного випливає, що позивач звернулася до суду не за захистом свого права як споживача при укладенні договору про надання юридичних послуг, а на захист свого права згідно з договірними умовами і спірні правовідносини випливають саме з договірних відносин, зокрема, договору про надання правової допомоги та регулюються Законом України«Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

До спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в заявленому позові позивач виступає не як споживач в розумінні п. 22 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і позов подано не на захист прав ОСОБА_3 як споживача, а тому, вона не звільнена від сплати судового збору.

Суддею зроблено вірний висновок про повернення позовної заяви позивачеві, оскільки нею не виконано вимоги ухвали від 11 травня 2017 року, що не позбавляє її права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

При постановленні оскаржуваної ухвали не порушено норми процесуального права, відтак апеляційну скаргу належить відхилити, а ухвалу судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст.307,п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді