УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича,

встановив:

Скаржник звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 31.03.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50661726 на підставі виконавчого листа № 755/16708/14-ц від 29.01.2016 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 631 329,99 грн. Для добровільного виконання рішення суду було встановлено семиденний термін. 09.09.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням судового рішення. В своїй заяві стягувач зазначив, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана до виконавчої служби помилково, так як боржник (ОСОБА_1) станом на 23.03.2016 року зобов'язання по кредитному договору виконала в повному обсязі. 21.09.2016 року виконавче провадження закінчено. Постанову про стягнення з неї (скаржника) виконавчого збору та постанову про стягнення витрат пов'язаних з організацією проведення виконавчих дій виділено в окремі виконавчі провадження. 18.10.2016 року вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2016 року, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з неї на користь держави виконавчого збору в сумі 63 132,99 грн. З даною постановою вона не згодна, так як постанова про стягнення виконавчого збору винесена з порушенням строків, у зв'язку з чим звернулася до суду.

В судове засідання скаржник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання представник стягувача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, до суду надійшли письмові заперечення, з проханням відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 02.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення по справі № 755/16708/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з останньої заборгованість по кредитному договору в сумі 627 675,99 грн. та судові витрати в сумі 3 654,00 грн. Рішення набрало законної сили 28.04.2015 року.

Виконавчий лист видано 27.01.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, який був поданий на виконання 29.03.2016 року.

31.03.2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. відкрито виконавче провадження № 50661726.

09.09.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» подано заяву про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням. В даній заяві було вказано, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана помилково так як станом на 23.03.2016 року зобов'язання по кредитному договору перед Банком були виконані в повному обсязі.

09.09.2016 року головним державним виконавцем Телявським А.М. винесено постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 63 132,99 грн. та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

21.09.2016 року головним державним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50661726 у зв'язку з повним фактичним виконанням. Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій постановлено вивести в окремі виконавчі провадження.

29.09.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52405578 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору згідно постанови від 09.09.2016 року.

29.09.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52405457 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій згідно постанови від 09.09.2016 року.

18.11.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 63 132,99 грн. та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 370,20 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.10.2016 року) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З наданих документів встановлено, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій винесені з порушенням строків - 09.09.2016 року. Крім того, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 21.09.2016 року, тоді як постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій винесено 29.09.2016 року - з порушенням строків.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 02.10.2016 року) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Копію оскаржуваної постанови було направлено ОСОБА_1 лише 07.10.2016 року, та нею отримано 18.10.2016 року. Скарга подана до Дніпровського районного суду м. Києва 16.12.2016 року.

Скаржник просить суд поновити їй процесуальний строк у зв'язку з тим, що у встановлені строки вона звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2017 року, проте 10.11.2016 року провадження у справі було закрито на підставі ст. 157 КАС України. 23.11.2016 року вона звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2017 року. Однак, 14.12.2016 року отримала ухвалу від 25.11.2016 року про повернення позовної заяви для звернення до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 383-385 ЦПК України. Викладені обставини свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду з даною скаргою, та наявність підстав для його поновлення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 18, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), ст.ст. 2, 18, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2016 року, винесену головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським Анатолієм Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 52405578.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: