справа №176/1936/17
провадження №2/176/1053/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису №17 від 17 січня 2006 року у Жовтоводському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про народження ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 27 серпня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, ОСОБА_2, яка на час реєстрації шлюбу вже мала сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості щодо його батька до актового запису про народження №17 від 17 січня 2006 року було записано відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

За кілька днів після реєстрації шлюбу вони з дружиною обвінчались у церкві, почали жити однією сімєю, вели спільне господарство. До сина дружини він ставився як до рідного сина, виховував його, відводив до шкільного навчального закладу та забирав, забезпечував дитину матеріально. З часом відповідачка почала схиляти його до визнання ним батьківства відносно її сина ОСОБА_4. На підставі ст. 126 Сімейного кодексу України вони подали заяви до відділу ДРАЦС та їм було видане нове свідоцтво про народження ОСОБА_3, в якому батьком дитини зазначено ОСОБА_5 та внесено зміни до прізвища та по батькові дитини. Однак спільне сімейне життя з відповідачкою не склалось та восени 2016 року вони припинили подружні стосунки, проживають окремо, відповідачка разом з сином проживає у матері. Та йому стало відомо, що відповідачка має намір подати позов до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4. Оскільки позивач не являється біологічним батьком дитини, зазначені обставини змушують його звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про нього, як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та суду пояснив, що його колишня дружина була ініціатором спільного походу до РАЦС для реєстрації народження дитини, він погодився усиновити дитину, хоча знав, що не є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вважає, що оскільки він не є батьком зазначеної дитини, то його позов підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що під час народження сина ОСОБА_4 вона у шлюбі не перебувала. З 2009 року вони з позивачем стали проживати разом, а в серпні 2011 року одружились. Після одного року спільного проживання, вони разом вирішили піти до РАЦС та зареєструвати дитину на позивача, що вони і зробили. До цього дитина була зареєстрована згідно ст. 135 СК України зі слів матері. Після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 дитині матеріально не допомагав. Зараз їй необхідно подати до УПСЗН Жовтоводської міської ради, для отримання субсидії, відомості про отримання нею аліментів від поивача на утримання сина ОСОБА_4, тому вона має намір звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. На сьогоднішній день шлюб розірваний за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року, яке не набрало законної сили.

Від третьої особи Жовтоводського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист за підписом начальника відділу ОСОБА_6 з проханням розглядати справу у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи, сторони з 27 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Станом на 30.11.2017 року шлюб між сторонами розірваний за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року, яке не набрало законної сили.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого повторно 18 лютого 2014 року, відділом ДРАЦС Жовтоводського МУЮ у Дніпропетровській області, батьками дитини в ньому вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно з копією актового запису про народження №17 від 17 січня 2006 року, у графу відомості про батька дитини було внесено зміни на підставі заяви самого позивача про визнання батьківства №13/04-62 (а.с.9).

Таким чином, ОСОБА_3 був народжений відповідачкою ОСОБА_2, 05 січня 2006 року, тобто до реєстрації її шлюбу з позивачем ОСОБА_3, яка відбулась 27 серпня 2011 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 12З цього Кодексу.

Згідно п. 10 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розясняється, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК).

У п. 11 вказаної постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року зазначається, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей: актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї оружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01 липня 2010 року державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її біологічним батьком.

В судовому засіданні на підставі пояснень сторін та матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є біологічним батьком цієї дитини та погодився на державну реєстрацію себе батьком дитини при відсутності у нього з нею кровного споріднення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 136 СК України ОСОБА_1 не має права на оспорювання батьківства, в звязку з тим, що на момент реєстрації себе батьком дитини він достовірно знав, що не є її батьком, чого сам не спростовує у своєму позові та в судовому засіданні, і що підтверджується тим, що на момент укладення шлюбу з відповідачем 27.08.2011 року - дитині було пять років.

Таким чином суд не має підстав для задоволення позовних вимог, навіть за наявності визнання позову відповідачем.

Керуючись ч.5 ст.136 СК України, ст.ст. 10,11,60, 61,209,212,214-215,218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_7