Справа № 360/2285/14-ц Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/3348/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 20 30.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Бородянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 16 серпня 2000 року на підставі рішення виконкому Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області № 53 від 29 липня 1997 року її батько - ОСОБА_4, отримав Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, яким йому передана у власність земельна ділянка площею 0.4706 га., по АДРЕСА_1, з якої: 0,1500 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,3206 га. - для ведення особистого селянського господарства.

За договором дарування, посвідченого Державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області 08 лютого 2002 року, зареєстрованим за № 508 та занесеного в реєстрову книгу за № 5-123 08 лютого 2002 року Бородянського бюро технічної інвентаризації Київської області, їй на праві власності належить 57/100 частини жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належали її батькові ОСОБА_4

Позивачка отримала в дар у жилому будинку АДРЕСА_1 приміщення 1-5 пл. 22,1 кв. м., 1-6 пл. 22.9 кв. м., 1-7 пл. 3,8 кв. м., 1-8 пл. 5,0 кв. м., ІУ пл. 8,6 кв. м., з надвірних будівель під "А"- погріб, ганок, 1/2 частину сараю "Б", навіс "З", 1/2 частину колодязя № 1, хвіртка № 5, ворота № 6, огорожа № 7, що складає 57/100 частини всього будинковолодіння.

З 2002 року вона проживала з батьком та доглядала за ним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років помер її батько -ОСОБА_4

08 грудня 2004 року Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077, відповідно до якого, спадковим майном є вся земельна ділянка їх батька площею 0,4706 га. по АДРЕСА_1, оціночною вартістю 3 173,61 грн.

Позивачка вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №2-4119 від 10 грудня 2004 року підлягають скасуванню, оскільки є незаконними та порушують її права на обов'язкову частку спадкового майна.

За таких обставин, позивачка просила суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4119 від 10 грудня 2004 року.

Визнати за нею, право власності на 0,26847 га. (57/100) земельної ділянки по АДРЕСА_1, з них: на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,15 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,118 га.

Визнати за нею, право власності на 0,05053 га. земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, а також, на 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

При уточненні позовних вимог, ОСОБА_2 просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077 від 08 грудня 2004 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за № 2-4119 від 10 грудня 2004 року.

Визнати за нею право власності на 0,26847 га. ( 57/100) земельної ділянки по АДРЕСА_1, з них 0,0855 га. (0,15*57%) - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0.18274 га. (0,3206 * 57%) - для ведення особистого селянського господарства.

Визнати за нею право власності на 1/4 частину від 43/100 частини саме на 0,05053 га. земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування (обов'язкова частка).

Визнати за нею право власності на 1/4 частини від 43/100 будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом ( обов'язкова частка).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 16 серпня 2000 року на підставі рішення виконкому Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області № 53 від 29 липня 1997 року, батько позивача - ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 на підставі якого йому передана у власність земельна ділянка площею 0,4706 га, по АДРЕСА_1, з якої: 0,1500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд; 0,3206 га - для ведення особистого селянського господарства.

За договором дарування від 08 лютого 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 отримала у дар ОСОБА_4 від 57/100 частини жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами за вказаною вище адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджу свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Згідно заповіту, посвідченого 12 вересня 2004 року виконкомом Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області реєстровим номером № 129, ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_3

08 грудня 2004 року Бородянського державною нотаріальною конторою Київської області ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-4077, відповідно до якого спадковим майном є вся земельна ділянка, площею 0,4706 га АДРЕСА_1, а 10 грудня 2004 року - на 43/100 частки житлового будинку НОМЕР_3, який розташований на вище вказаній земельній ділянці площею 0,4706 га.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилалася на те, перехід права власності на всю земельну ділянку площею 0,4706 га, за вказаною вище адресою до ОСОБА_3, після набуття ОСОБА_2 права власності на частину спірного будинку, порушує її права.

Однак, колегія суддів погоджуючись з судом першої інстанції, приходить до висновку, що ОСОБА_2 не оспорювала право власності спадкодавця на спірні земельні ділянки, і, будучи обізнаною про смерть свого батька, не вчинила дій щодо прийняття спадщини, оскільки була зареєстрована за іншим місцем проживання та не довела факту прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України; крім того з договору дарування від 08 лютого 2002 року не вбачається переходу права власності на земельну ділянку, а ч. 1 ст. 120 ЗК України була прийнята 05 листопада 2009 року, проте відповідно до вимог ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на укладення договору дарування - 8 лютого 2002 року) визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (до купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно із цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції проте, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення вимог позивача та те, що позивачкою відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України та спільного проживала з спадкодавцем на час його смерті.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: