Справа пр. №2/756/5743/17
У Х В А Л А

20 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про призупинення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про призупинення виконавчого провадження.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України.

Згідно з п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про призупинення виконавчого провадження №45830305 за виконавчим листом №756/10242/13-ц від 26 червня 2014 року, виданим Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь ПАТ "Універсал Банк" суми боргу у розмірі 2359409,02 грн, до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі №756/9096/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк", третя особа: ОСОБА_3 України, про визнання кредитного договору недійсним. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що її клопотання про призупинення виконавчого провадження ігноруються та їй постійно находять виклики державних виконавців з вимогами сплатити борг, судовий та виконавчий збори.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" зупинення вчинення виконавчих дій покладено на виконавця, про що останнім виноситься відповідна постанова.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Аналізуючи наведені норми та роз'яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд дійшов висновку, що позивач не може пред'являти позов про зупинення виконавчого провадження, оскільки законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (відповідно до розділу VII ЦПК України).

Таким чином, позивачеві слід визначитись зі змістом своїх вимог.

Крім того, згідно з вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Всупереч вищевказаним вимогам, в матеріалах справи відсутній оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

П. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 листопада 2011 року, передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачеві слід надати докази сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, враховуючи ставки судового збору, встановлені п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Ч. 1 ст. 121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинна подати до суду позовну заяву відповідно до вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про призупинення виконавчого провадження залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 30 листопада 2017 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання нею даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть виправлені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Андрейчук