У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Григоренко М.П., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, і пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 28 липня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, і пені задоволено повністю.

Стягнуто на користь ПАТ "УкрСиббанк" з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2007 року в розмірі, а саме : 26634,64 доларів США - кредитна заборгованість, 2634,62 доларів США - заборгованість за процентами, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 5352,60 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не врахував, що позивач не виконав в повній мірі ухвали суду та умови кредитного договору не надав в якості доказу на підтвердження своїх позовних вимог, оригінал видаткового касового ордеру, який би підтверджував видачу кредитних коштів за кредитним договором з рахунку ОСОБА_3, № НОМЕР_1; оригінал заявки ОСОБА_3, на видачу їй готівкових коштів з рахунку № НОМЕР_1; первинні документи (платіжні доручення позичальника), дані балансу, які б підтверджували проведення фінансової операції по видачі та поверненню кредитних коштів.

Вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки тому, що надана суду представником банку копія Акта № 3 по Західному регіону м. Львів, про нібито вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, по Волинському регіональному управлінню, не відповідає зазначеним вимогам Постанови Правління НБУ № 601 та вимогам процесуального закону на предмет належності, допустимості і достовірності доказу не відповідає, оскільки, не містить дати його затвердження.

Вважає, що долучені представником позивача виписки та меморіальні ордери як первинні документи, які не містять обов'язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. А відтак, не відповідають вимога належності і допустимості доказів.

Крім того, інший висновок місцевого суду в частині про те, що банк 06.11.2014 року направив відповідачам вимоги про погашення простроченої заборгованості, що на його думку підтверджується реєстром поштових відправлень та повідомленням про вручення поштового відправлення, є таким, що зроблений на неповно досліджених всіх обставин справи.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушили умови Кредитного договору та Договору поруки по своєчасному погашенню кредиту відповідно до його графіку, позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст.ст. 1054, 1050, 526, 530, 599 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено договір про надання споживчого кредиту № (надалі Кредитний договір). Умовами кредитного договору передбачено, що позивач надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51000,00 дол. США, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29.06.2018 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних (Том 1 а.с.5-9).

21 січня 2010 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено Додаткову угоду №1 про зміну графіка погашення кредиту (Том 1 а.с.10)

28 лютого 2014 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено Додаткову угоду №3, щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, за умовами якої сторони домовились, 28.02.2014 року змінити форму кредитування за Кредитним договором з кредитної лінії на кредит без права отримання нових траншів. Розмір ануїтентного платежу складає 440,00 дол. США (а.с.11-13).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань кредитного договору ОСОБА_3, між банком та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №127230 від 16 липня 2007 року за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною (а.с.14-15).

Позивач виконав у повному обсязі взяті на себе зобов'язання та надав кредитні кошти позичальнику.

Позичальник виконувала свої зобов'язання, однак оскільки ОСОБА_3 перестала виконувати умови кредитного договору, то у неї виникла заборгованість перед банком, яка становить: 26 634,64 дол. США кредитна заборгованість, 2634,62 дол. США заборгованість за процентами, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 5352,60 грн. (Том 1 а.с.28-31).

06.11.2014 року банк направив позичальнику та поручителю вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак вони залишились не виконаними, а тому 28 січня 2015 року банк звернувся до суду за захистом порушеного права з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.44-45, 46-47).

Заперечуючи заявлені до неї вимоги банку, 16.03.2015 року ОСОБА_3 заявила в справі зустрічний позов до банку про визнання недійсним договору споживчого кредиту та додаткових угод до нього, який залишено без розгляду.

Слід зазначити що заперечуючи вимоги банку вона посилалась на ненадання банком повної об'єктивної і достовірної інформації про істотні умови кредиту, нечесну підприємницьку діяльність банку та вважала договір не укладеним, а наведені нею порушення вважала підставою для визнання кредитного договору недійсним в зв'язку з введенням банком її в оману. Заперечуючи позов банку ненаданням первісних документів на видачу їй коштів за кредитним договором, ОСОБА_3 суперечить сама собі, оскільки виконувала його умови та неодноразово укладала за цим кредитом додаткові угоди.

Місцевий суд обґрунтовуючи ухвалене ним рішення в даній справі дійшов вірного висновку, що ОСОБА_3 не заявляла про порушення своїх прав споживача банком поки банк не звернувся до суду про стягнення з неї кредитної заборгованості, тобто фактично протягом восьми років з часу укладення кредитного договору, а представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що Кредитний договір було укладено з ОСОБА_3 під впливом обману, з недотриманням істотних умов договору та шляхом використанням елементів нечесної підприємницької практики.

Отже, позовні вимоги банку в справі задоволено обґрунтовано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судом першої інстанції правильно вирішено питання про судові витрати.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року залишення без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : М.П. Григоренко

А.М.Шеремет