1Справа № 335/2341/16-ц 4-с/335/16/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, скаргу ОСОБА_3 на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Відділ ДВС) ОСОБА_2, в якій просив:

-визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 щодо опису та арешту автомобілю марки KIA, модель Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір сірий, шасі (кузов, рама) № Y6LJC52488L0024115 KNEJC49;

-скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03.01.2017;

-зобовязати старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 вчинити комплекс необхідних дій щодо повернення вказаного автомобіля у розпорядження ОСОБА_3

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 17.04.2008 між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ним було укладено кредитний договір CL-201/500/2008, за яким заявник отримав кредитні кошти на придбання автомобіля. На забезпечення виконання зобовязань за даним договором, сторонами було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу № PCL-201/500/2008 від 17.04.2008. Станом на даний час заборгованість заявника не погашена. 30.12.2016 автомобіль заявника було зупинено та вилучено працівниками поліції на підставі перебування його у розшуку відповідно до постанови Відділу ДВС. В подальшому державним виконавцем 03.01.2017 було винесено постанову про арешт вказаного автомобіля, за якою автомобіль було передано на відповідальне зберігання третій особі. Звернувшись до Відділу ДВС заявник зясував, що виконавче провадження було відкрито Відділом ДВС з примусового виконання виконавчого листа № 2-666/10 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 467 481,36 гривень. Таким чином, предмет застави було вилучено для задоволення вимог кредитора, який не є заставодержателем, чим порушено вимоги ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу» та ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначив, що ним не пропущено строк на оскарження дій та постанови державного виконавця, оскільки з матеріалами виконавчого провадження заявник ознайомився 12.01.2017, коли і дізнався про порушення своїх прав. З наведених підстав просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги та просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Субєкт оскарження у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначаючи, що при винесенні спірної постанови були дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Представники заінтересованих осіб ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «Фінанси та Кредит» в особі філії ЗРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшли письмові заперечення проти скарги, за змістом яких просить у задоволенні скарги відмовити. За таких обставин та з урахуванням приписів ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вважав за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 від 19.07.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-666/10, виданого 24.03.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії ЗРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 467 481,36 грн.

03.01.2017 на адресу Відділу ДВС надійшло повідомлення старшого інспектора-чергового відділу чергової служби УПП у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції підполковника поліції ОСОБА_5 про затримання автомобіля марки KIA, модель Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, який згідно бази «РУБІЖ» знаходиться у розшуку Відділу ДВС.

03.01.2017 державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_2 прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 51712348, якою описано та накладено арешт на вищезазначений автомобіль, який належить боржнику ОСОБА_3 Також вказаною постановою встановлено обмеження права користування та призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_6

Як передбачено вимогами частин першої третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У скарзі боржник посилається на те, що арешт було накладено на автомобіль, який перебуває у заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в межах виконавчого провадження про стягнення коштів на користь іншого стягувача, а саме АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії ЗРУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит», чим, на думку боржника порушено права заставодержателя на першочергове задоволення вимог.

Доводи боржника суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Судом встановлено, що державним виконавцем були дотримані вимоги зазначеної статті Закону України «Про виконавче провадження», а саме 04.01.2017, тобто наступного дня після накладення арешту, державним виконавцем було надіслано вимогу на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якою у т.ч. проінформовано заставодержателя про накладення арешту на заставне майно, а також запитана згода заставодержателя на звернення стягнення на таке майно.

На вказану вимогу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило відповідь від 27.01.2017 за № 200941621, яка надійшла до Відділу ДВС 01.03.2017, про те, що надає свою згоду на звернення стягнення на вказане майно.

Крім того, оцінюючи доводи скарги, суд зазначає, що державним виконавцем не було порушено законних прав та інтересів ОСОБА_3 як боржника у виконавчому провадженні. Фактично доводи скарги зводились до порушення прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як заставодержателя, передбачених ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу». В цей же час, за наявності згоди заставодержателя на звернення стягнення на вказаний автомобіль, суд дійшов висновку, про відсутність порушення і прав заставодержателя.

Будь-яких інших порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про арешт майна боржника судом не встановлено.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 210, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та постанову державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 березня 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлений 6 березня 2017 р. (з урахуванням того, що 5 березня 2017 р. є вихідним днем).

Суддя А.В. Шалагінова