СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/210/17
Провадження№ 4-с/306/6/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Тхір О.А.,

за участі секретаря Мигович В.В.,

представника заінтересованої особи ДВС - ОСОБА_1

представника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Свалява справу за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,-

ВСТАНОВИВ:

В поданій скарзі заявник вказує на неправомірність дій головного державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерня В.М. щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу та на незаконність прийнятих державним виконавцем, в звязку з цим, постанови від 17.01.2017 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.01.2017 року, які просить скасувати.

Скаргу обґрунтовує тим, що в межах виконавчого провадження № 50579031 від 17.01.2017 року державним виконавцем вирішено в рахунок погашення боргу передати у власність АТ «Банк «Фінанси та Кредит» предмет іпотеки будівлю готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А», що належить йому на праві власності та розташований за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Алексія, 10, загальною площею 646,20 кв.м. з метою погашення заборгованості перед банком в сумі 2065000 грн. 00 коп. В межах виконавчого провадження державним виконавцем складено про це відповідний акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17.01.2017 року.

Крім того державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову від 17.01.2017 року, якою вирішено передати АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 306/1971/15-ц, виданим 09.03.2016 року Свалявським районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки будівлю вказаного готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А», що належить йому на праві власності та розташований за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Алексія, 10, загальною площею 646,20 кв.м. з метою погашення заборгованості перед банком в сумі 2065000 грн. 00 коп.

Зазначені постанову державного виконавця від 17.01.2017 р. та акт від 17.01.2017 р. скаржник ОСОБА_3 отримав 23 січня 2017 року, що підтверджується копією конверта від 20.01.2017 року, адресованого заявнику. Скаргу до суду подано 30.01.2017 року, що підтверджується наявним в матеріалах скарги конвертом від 30.01.2017 року, який адресовано Свалявському районному суду Закарпатської області. Отже, заявником дотримано вимог ч. 1 ст. 385 ЦПК України, так як скаргу до суду подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Вказані дії державного виконавця щодо передачі стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах предмета іпотеки будівлю готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А», що належить йому на праві власності та розташований за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Алексія, 10, загальною площею 646,20 кв.м. за ціною третіх торгів вважає протиправними, в звязку з недотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження». А саме, вказує що предмет іпотеки будівлю зазначеного готелю, було передано на перші прилюдні торги (07-09 вересня 2016 року) за початковою вартістю визначеною субєктом незалежної оцінки - 2950000,00 грн., на другі прилюдні торги (26-28 жовтня 2016 року) - вказане майно передано за вартістю 2507500,00 грн., на треті прилюдні торги (15-17 грудня 2016 року) за вартістю 2065000,00 грн. В цій частині вважає дії виконавця такими, що не відповідають п.п 6-8 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, на його думку, дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, які розпочались до набрання чинності дійсною редакцією Закону (до 05.10.2016 року) мали бути продовжені в порядку та на умовах, визначених редакцією вказаного Закону, яка діяла до 05.10.2016 року. Заявник стверджує, що з матеріалів оскаржуваних акту від 17.01.2017 року та постанови державного виконавця від 17.01.2017 року, слідує, що останній застосував норми ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону № 1404-19 від 02.06.2016 року, яка почала діяти з 05.10.2016 року. В звязку з цим, вказує, що враховуючи, те, що майно на реалізацію було передано за Законом, який діяв у редакції чинній до 05.10.2016 року, тому державний виконавець не мав правових підстав передавати стягувачу майно за ціною третіх торгів, а саме за 2065000 грн., а повинен був запропонувати стягувачу передати майно за початковою вартістю переданого на примусову реалізацію, тобто за ціною перших прилюдних торгів за 2950000 грн.

Крім того, заявник посилається на протиправність дій державного виконавця внаслідок того, що ним вирішено питання про передачу предмета іпотеки стягувачу в рахунок погашення боргу в той час, коли стягувач АТ «Банк «Фінанси та кредит» перебуває на стадії ліквідації, та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію.

В судовому засіданні, призначеному на 16.02.2017 року, за клопотанням заявника оголошено перерву до 27.02.2017 року. 27.02.2017 року належним чином повідомлений заявник про час, дату, місце розгляду справи за скаргою не зявився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання, призначене на 10 березня 2017 року заявник повторно не зявився, 10.03.2017 року подав заяву про те, що не може взяти участь у судовому засіданні з поважних причин доказів поважності причин не надав. В звязку із запереченням заінтересованої особи щодо повторного відкладення розгляду скарги у звязку з неодноразовою неявкою заявника без поважних причин, судом ухвалено продовжити розгляд скарги за відсутності заявника на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні представник ДВС ГТУЮ у Закарпатській області заперечив проти задоволення скарги, дав пояснення що дії державного виконавця щодо передачі майна стягувачу здійснені в межах Закону України «Про виконавче провадження», зокрема кожна окрема дія щодо реалізації предмета іпотеки, проведення його оцінки, дії за результатами третіх електронних прилюдних торгів проведено відповідно до редакції Закону, яка діяла на момент вчинення такої дії, що відповідає вимогам п.п.6-8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Представник АТ «Банк «Фінанси та кредит» заперечив щодо задоволення скарги та суду пояснив, що вважає, що діями державного виконавця в межах виконавчого провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не порушено діючих норм Закону України «Про виконавче провадження», та правомірно проведено треті прилюдні торги. Крім того вважає, що державний виконавець при уцінці майна, яке передавалось на реалізацію третіх торгів, правомірно діяв на підставі діючої на час проведення оцінки (уцінки) майна редакції Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши зміст скарги, додані матеріали до неї, заслухавши пояснення заінтересованих осіб представника виконавчої служби та представника стягувача, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, доходить висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебував виконавчий лист у справі № 306/1971/15-ц, виданий Свалявським районним судом 09.03.2016 року, згідно з яким звернуто стягнення на предмет іпотеки будівлю готелю (2-3-4 поверхи) літ. «А», що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та розташований за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Алексія, 10, загальною площею 646,20 кв.м. з метою погашення заборгованості перед банком АТ «Банк «Фінанси та Кредит», шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення підготовчих дій (а.с. 35).

На підставі вказаного виконавчого листа та заяви про примусове виконання 21.03.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у межах ВП № 50579031 (а.с. 37).

Згідно з протоколом № 220910 проведення електронних торгів треті прилюдні торги, призначені на 15.12.-17.12.2016, - не відбулися, на торги виставлялось іпотечне майно будівля готелю за стартовою ціною 2065000,00 грн. (а.с.38).

Державним виконавцем було повідомлено стягувача про нереалізацію майна на третіх електронних торгах (а.с.39).

27.12.2016 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав заяву за вих. № 910 до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області про залишення за собою непроданого майна боржника ОСОБА_3 (а.с. 40).

За результатами виконавчого провадження та на підставі заяви стягувача державним виконавцем було винесено постанову від 17.01.2017 року, якою вирішено передати стягувачу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення боргу за виконавчим листом, виданим Свалявським районним судом 09.03.2016 року у справі № 306/1971/15-ц, наступне майно: 2,3,4 поверхи будівлі готелю, літ. «А», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Алексія, 10, на загальну суму 2065000,00 грн., що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 42). Актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.01.2017 року зазначене майно передано у власність стягувачу в рахунок погашення боргу в розмірі 2065000,00 згідно з виконавчим листом Свалявського районного суду від 09.03.2016 року у справі № 306/1971/15-ц (а.с.43).

Отже, судом встановлено, що треті електронні торги проводились 15.12.-17.12.2016 року, на час проведення третіх електронних торгів діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Згідно ч. 6 ст. 61 зазначеного Закону у редакції від 02.06.2016 року у разі, якщо на третіх електронних торгах не реалізоване майно, на яке може бути звернуто стягнення, виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна…

Відповідно до ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року - чинній на час вчинення виконавчої дії, майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

П.8 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набув чинності 05.10.2016 року, передбачено, що майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом. Якщо оцінка (уцінка) арештованого майна не проведена до набрання чинності цим Законом, вона проводиться в порядку, визначеному цим Законом.

Уцінка іпотечного майна будівлі готелю, що передавалось на реалізацію на треті електронні торги, проводилась після 05.10.2016 року, тому на підставі вимог п. 8 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», таку уцінку правомірно проведено, керуючись вимогами зазначеного Закону в редакції від 02.06.2016 року.

Відповідно до п. 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Вищезазначене майно передано на реалізацію в межах дії нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», а тому реалізація та подальше виконання здійснюється в межах чинного законодавства.

Одночасно суд звертає увагу заявника ОСОБА_3 на те, що в межах розгляду даної скарги в порядку ст. 383 ЦПК України суд не вправі перевіряти правомірність набуття нерухомого майна стягувачем, оскільки предметом судового розгляду в даному провадженні можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (п. 20 постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року). Тому посилання заявника на неправомірність дій АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо набуття ним права валсності судом до уваги в межах розгляду даної скарги не беруться.

Відповідно до статті 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, при розгляді скарги, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог статті 129 Конституції України обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання в тому числі фізичними особами, а невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Отже, на підставі вище викладеного та з системного аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що майно правомірно передано стягувачу за ціною третіх електронних торгів на підставі діючої редакції ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», та правомірно постановлено постанову про передачу стягувачу майна в рахунок боргу від 17.01.2017 року та правомірно складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.01.2017 року, в зв'язку з цим в задоволенні скраги заявника ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-15, 60- 61, 209, 212-215, 383 - 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу та щодо скасування прийнятих державним виконавцем в звязку з цим постанови від 17.01.2017 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.01.2017 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:

Суддя О.А.Тхір