Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2108/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 в порядку наказного провадження звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з підстав, передбачених абз.4 ч.6 ст.100 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що заяву про видачу судового наказу подала до суду за останнім відомим місцем проживання боржника.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до абзацу четвертого ч.6 ст.100 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу судового наказу, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Підстави для повернення ОСОБА_1 заяви про видачу судового наказу або відмови у видачі судового наказу за заявою останньої не встановлені.

Божником у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів на малолітню дитину вказаний ОСОБА_2, тобто фізична особа без статусу підприємця.

На виконання вимог частини 6 ст.100 ЦПК України суддя суду першої інстанції звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, тобто до адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області.

За відомостями вищевказаного органу зареєстроване місце проживання (перебування) боржника - ОСОБА_2 станом на 12 вересня 2017 року не значиться (а.с.9).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції, керуючись положеннями абзацу четвертого ч.6 ст.100 ЦПК України, законно та обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у прийнятті її заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі, якому просить заявниця.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про видачу судового наказу подана до суду за останнім відомим місцем проживання боржника не змінюють оцінку вчинення суддею суду першої інстанції процесуальних дій як законних та правомірних, враховуючи ту обставину, що відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з тією самою вимогою до відповідача у позовному порядку та у разі подання такого позову при відкритті позовного провадження і слід буде враховувати правила альтернативної підсудності, передбачені ст.110 ЦПК України, у тому числі її пункт дев'ятий.

Оскільки ухвала постановлена з додержанням вимог закону, то відповідно до положень п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду її залишає без змін та одночасно роз'яснює ОСОБА_1 право звернутися до суду з тими самими вимогами до відповідача, але у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: