АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів Сабірова Р.Ф., Білоуса А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у м. Києві, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2017 закрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що висновок суду про те, що даний позов не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають розгляду саме в порядку кримінального судочинства, оскільки вони стосуються виключно скасування арешту з майна, який накладено в межах досудового слідства по кримінальній справі, яка на даний час зареєстрована до ЄРДР як кримінальне провадження по якому триває досудове розслідування, без порушення питання про право цивільне, а саме щодо належності йому вказаного майна.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у м. Києві, третя особа: ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в якому просив:

- усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з під арешту, скасувавши арешт накладений на нежитлові приміщення підвалу групи приміщень АДРЕСА_1, що належать йому на праві власності, обтяжені на підставі постанови від 22.02.2012 про визнання речовим доказом нерухомого майна та накладення на нього арешту старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України підполковником міліції Пилипчуком К.А. у кримінальній справі № 24-294;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяжень 12236438, зареєстрований 02.03.2012 о 15:31:37 за № 12236438.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він є власником нежитлових приміщень підвалу групи приміщень АДРЕСА_1. У 2016 році вирішивши розпорядитися належним майном, не зміг цього зробити у зв'язку з накладенням на майно арешту в межах кримінального провадження. Вважає, що арешт на його майно накладено безпідставно, чим порушено його право власності.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.09.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 38).

В судовому засідання судом задоволено клопотання представника відповідача - постановлено ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на праві власності належать нежитлові приміщення підвалу групи приміщень АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 18.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О.

22.02.2012 старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України підполковником міліції Пилипчуком К.А. у кримінальній справі № 24-294 винесено постанову про визнання речовим доказом нерухомого майна та накладення на нього арешту (а.с. 8-13).

16.01.2013 відомості, які містилися в кримінальній справі № 24-294 були внесені до ЄРДР за № 70000381, а проведення досудового розслідування доручено СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві.

На звернення позивача від 01.03.2016 та 11.05.2016 про зняття заборони на відчуження нерухомого майна по АДРЕСА_1 слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві Когутко B.C. листами від 08.04.2016 № 6030/125/53-2016 та від 21.06.2016 № 9454/125/53-2016 відмовив у цьому.

На звернення від 01.12.2016 Київська місцева прокуратура № 7 у листі від 26.12.2016 № 10-57/6687 зазначила про неможливість прийняття рішення через відсутність матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визнання речовим доказом нерухомого майна та накладення на нього арешту здійснювалося під час дії Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, що не було враховано судом. Так, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Наведене узгоджується також з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в п. 1 Постанови № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», де вказано, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на те, що арешт на майно було накладено слідчим під час дії Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що пред'явлені ОСОБА_6 вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у м. Києві, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з-під арешту - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва