Справа № 456/353/16-ц
Провадження № 2/456/202/2017
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Наше місто», ОСОБА_2 міської ради про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 39 262, 92 грн. і відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що з 03.08.1988 р. працювала в ЖЕКу, згодом після реорганізації - в ЖЕК-1 та в Комунальному підприємстві «Наше місто», що належали ОСОБА_2 міській раді, на посаді двірника.

04.05.2011р. її звільнили з роботи у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України на підставі рішень сесії ОСОБА_2 міської ради №50 від 15.02.2011р. «Про проведення досудової санації в комунальному підприємстві «Наше місто»; №52 від 15.02.2001р. «Про створення комунальних підприємств»; аказу п КП «Наше місто» №62 від 17.02.2011 «Про виконання завдання рішення ОСОБА_2 міської ради №50 від 15.02.2011р.».

Їй було обіцяно, що на основі п.3 ст.49-2 КЗпП України при наявності посад їй буде протягом 2 місяців запропоновано нове місце праці, тому вона згодом написала заяву про прийом на нову роботу. Однак, така залишилась без задоволення. Згідно з рішенням міськради №52 від 15.02.2011р. «Про створення комунальних підприємств» було створено нові комунальні підприємства, Ала власником залишається орган місцевого самоврядуванню, тому вважає, що її можна було перевести в установленому порядку на роботу на новоутвореному підприємстві. Окрім цього з нею не провадено повний розрахунок при звільненні, оскільки її звільнили з-понад п'ятимісячним боргом по заробітній платі і без виплати вихідної допомоги.

15 червня 2012р. Стрийський міськрайонний суд ухвалив рішення за її позовом, яким стягнув з КП «Наше місто» на її користь 3800,29 грн. заборгованості із зарплатні, 13 592,44 грн. компенсації за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку та 5000,00 грн. моральної шкоди, що в загальному становить 22 392,73 коп. На час предявлення позову - 5 лютого 2016р. (майже 5 років з часу звільнення) їй з даної суми виплачено лише 7527,44 грн. (78, 71 грн. - 14.08.2012р.; 393,53 грн. - 21.02. 2013р.; 76,81 грн. - 01.07.2015р.; 400,99 грн. - 21.10.2015 р.; 6487,40 грн. - 29.10. 2015р.), про що свідчать виписки з персонального рахунку «Приватбанку».

Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 15 червня 2012р. присуджено до виплати суму, розраховану на дату подання позову, тобто - 13.04.2012р. Період затримки з 14.04.2012р. по 05.02.2016р. (день подання позовної заяви) складає 956 робочих днів. Її середньоденна заробітна плата - 41 грн. 07 коп. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день подання позовної заяви складає 39 262 грн. 92 коп. (41 грн. 07 коп. х 956 робочих днів = 39262,92 грн.).

Окрім цього їй завдано моральної шкоди, яка полягає в глибоких душевних і моральних стражданнях, переживаннях упродовж тривалого періоду через неправомірні дії відповідача: незаконне звільнення, що вже досліджено Стрийським міськрайонним судом; невиплата боргу по зарплатні після рішення суду; подання апеляції на рішення суду, що лише затягувало час і психологічно давило на неї. Нервові потрясіння тривають уже роки, що негативно позначається на стані здоров'я, самопочутті, поведінці в сім'ї, з родичами, сусідами та знайомими. Загалом це вимагає від неї неймовірних додаткових зусиль для організації свого життя, призвело й надалі призводить до значних моральних і душевних страждань. Тому вважає, що згідно зі ст.237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати моральний збиток у розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Представник відповідача КП «Наше місто» арбітражний керуючий ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, в якій пояснив, що Ухвалою Господарського суду Львівьскої області від 14.06.2016р. КП «Наше місто» ліквідовано, провадження у справі припинено, на момент ліквідації підприємства заборгованість перед ОСОБА_1 становила 7705,41 грн., яка не виплачена у звязку з відсутністю активів. Не заперечив проти задоволення позовних вимог на цю суму.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_5 позовні вимоги заперечила. Ствердила, що позивач перебувала у трудових відносинах з КП «Наше місто», працювала двірником та була звільнена у звязку з скороченням чисельності та штату працівників за ст.40 п.1 КЗпП наказом №46-к від 04.05.2011р. Господарським судом Львівської обласі в справі №5015/4528/11 31.01.2012р. прийнято постанову про банкрутство КП «Наше місто» і відкрито ліквідаційну процедуру. У звязку з цим вважає, що провадження в справі слід закрити, так як за ст.16 абзац 9 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами, у тому числі про стягнення заробітної плати до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство підвідомчі господарським судам. Окрім цього аналогічна справа між тими ж сторонами про той самий предмет вже розглядалась Стрийським міськрайонним судом №1323/2792/2012, за результатами розгляду якої 15.06.2012р. ухвалено рішення. Також з посиланням на п.27 ППВСУ №13 від 24.12.1999р. зазначила, що оскільки належним відповідачем у спраі за позовом про оплату праці є та юридична особа, з якою підприємством укладено трудовий договір, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобовязань ОСОБА_2 міської ради. Не заперечила проти розгляду справи за відсутності представника ОСОБА_2 міської ради.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Згідно з ч.ч.1,3,9 ст.78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційнихабо казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Установчим документом КП «Наше місто» є його Статут (в ред.2010р.), в п.1.1,1.8 якого зазначено, що «…рішенням сьомої позачергової сесії четвертого демократичного скликання №87 від 21.11.2002р. ОСОБА_2 міською радою створено комунальне підприємство «Наше місто». Засновником та власником підприємства є територіальна громада м. Трускавець, інтереси якої представляє ОСОБА_2 міська рада».

Згідно з розділом 4 «Правовий статус підприємства», підприємство відповідає по своїх зобовязаннях тільки належним йому майном (п.4.11), підприємство не відповідає по зобовязанях держави, а держава не відповідає по зобовязаннях підприємства (п.4.12).

З листа арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 08.08.2016р. вбачається, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.06.2016р. в справі №5015/4528/11 КП «Наше місто» ліквідовано, провадження у справі припинено. Отже, жодних активів за КП «Наше місто» не числиться.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Наше місто» дата запису: 06.07.2016; номер запису: 5000160; стан суб'єкта: припинено.

Другий відповідач - ОСОБА_2 міська рада, яка представляла інтереси засновника, не може відповідати за борги підприємства, що випливає з положень ст.96 ЦК України, з врахуванням вищенаведених положень статуту КП «Наше місто».

Враховуючи, що КП «Наше місто» припинено, ОСОБА_2 міська рада згідно вимог закону та статуту не може відповідати за зобовязаннями останнього, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.96 ЦК України, ст.ст.77,78 ГК України, суд

в и р і ш и в :

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Наше місто», ОСОБА_2 міської ради про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні і відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_6