Номер провадження 2/754/3023/17 Справа №740/4083/16-ц
07 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -
Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі по тексту ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.10.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», був укладений кредитний договір № 126-001/08Р, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 77 900 доларів США строком до 19.10.2030 року зі сплатою відсотків в розмірі 11,3 % річних.
Як зазначає позивач, банк свої зобов»язання виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в розмірі 77 900 доларів США. В той же час, за період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився.
Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду судом повідомлена. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомила, а тому суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
19.10.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», був укладений кредитний договір № 506-014/07Р, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 77 900 доларів США строком до 19.10.2030 року зі сплатою відсотків в розмірі 11,3 % річних (а.с.19-24).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Як визначено ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 0,44 долари США та пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 590,66 долари США, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні.
Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 01.04.2015 року у справі №909/660/14.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно проводилось нарахування пені в доларах США, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 21 707,76 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 256, 257, 258, 267, 526, 530, 549, 550, 551, 553, 610, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 169, 212-215, 217, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: