№ 207/3704/16-ц
№ 2/207/255/17
22 березня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Мозоль О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування Адміністрації Південного району Камянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування Адміністрації Південного району Камянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй та її чоловіку ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1998 року, належить квартира АДРЕСА_1.
03.01.2006 року її чоловік ОСОБА_3 помер. Після його смерті вона залишилась проживати в зазначеній квартирі, оплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи, тобто прийняла спадщину фактично. На теперішній час в право спадкування на 1/2 частину спірної квартири не вступила, оскільки відсутні кошти на оформлення документів.
В грудні 2007 року до неї приїхав племінник ОСОБА_2 та попрохав зареєструвати його у зазначеній квартирі, так як не міг працевлаштуватися без реєстрації місця проживання. 13 грудня 2007 року ОСОБА_2 зареєструвався у її квартирі за її згодою, де і по теперішній час є зареєстрованим. В грудні 2007 року відповідач поїхав на постійне місце проживання до своєї матері у м. Москву. З того часу і по теперішній час, ОСОБА_2 у квартирі не мешкає, не сплачує комунальні послуги, не має у квартирі особистих речей.
Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачу отримати субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в офіційному виданні газети «Вісті Придніпровя» № 17 (1816) від 10.03.2017 року було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання із зазначенням місця, дати та часу розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до положень ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
03 січня 2006 року, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №058605 від 16.01.2006 року.
Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до довідки № 001010087 про склад сімї, виданої ТОВ «ІНФО-КОМ» 23.12.2016 року, в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Згідно з актом, складеним головою ОСББ «Прометей-115» та сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 26.12.2016 року, ОСОБА_2 з грудня 2007 року за місцем реєстрації не проживає.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування Адміністрації Південного району Камянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 78 в будинку № 115 по проспекту Аношкіна у місті Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Л.О.Бистрова