У х в а л а

іменем україни

18 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Тимошенко А.С., заінтересована особа - ОСОБА_4, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС Харківського МУЮ) Тимошенко А.С., заінтересована особа - ОСОБА_4, у якій зазначала, що 10 грудня 2014 року головний державний виконавець Ленінського ВДВС Харківського МУЮ Тимошенко А.С. склав розрахунок заборгованості за аліментами, згідно із виконавчим листом, виданим Краматорським міським судом Донецької області на виконання рішення від 02 лютого 2009 року у цивільній справі № 2-1886/2009 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання двох дітей. Заявник вважала такий розрахунок заборгованості незаконним, оскільки державним виконавцем мінімальний розмір аліментів визначався всупереч рішення Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року та положень СК України, що є порушенням ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати дії головного державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського МУЮ Тимошенко А.С. при визначенні заборгованості по аліментам при виконанні рішення Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року у цивільній справі № 2-1886/2009 неправомірними та зобов'язати його усунути порушення шляхом складання нового розрахунку відповідно до закону.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року, скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця при визначені заборгованості по аліментам при виконанні рішення Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року у цивільній справі № 2-1886/2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей до їх повноліття та складений ним розрахунок станом на 10 грудня 2014 року заборгованості по аліментам.

Зобов'язано державного виконавця, в проваджені якого перебуває виконавчий лист, скласти розрахунок заборгованості по аліментам за період з 10 травня 2011 року по теперішній час відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в порядку, встановленому СК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із вирішенням питання по суті, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 лютого 2009 року у цивільній справі № 2-1886/2009 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2008 року і до повноліття дітей.

На підставі цього рішення 02 лютого 2009 року Краматорським міським судом був виданий виконавчий лист № 2-1886/2009.

Оскільки боржник ОСОБА_4 мешкав у м. Краматорську та працював на ПАТ «НКМЗ», виконавчі дії по вказаному виконавчому листу були розпочаті та проводилися ВДВС Краматорського МУЮ.

18 травня 2011 року виконавчий лист з ПАТ «НКМЗ» був повернутий до ВДВС Краматорського МУЮ у зв'язку зі зміною боржником місця роботи з відміткою про залишок заборгованості у сумі 271 грн 42 коп. Аліменти були утримані по 26 квітня 2011 року. У зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_4 у ТОВ «Торговий Дім «Євроремонт», бухгалтерія якого знаходиться у м. Харкові, ВДВС Краматорського МУЮ направив виконавчий лист для продовження виконання до ВДВС ГУЮ у Харківській області за адресою: вул. Петровського, 26, м. Харків з долученням довідки державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ ОСОБА_5 про заборгованість ОСОБА_4 по аліментам, яка станом на 09 травня 2011 року становила 667 грн 79 коп. (а. с. 12-13)

Згідно з розрахунком, складеним головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ ТимошенкомА.С., заборгованість ОСОБА_4 по аліментам станом на 10 грудня 2014 року відсутня. Указаний розрахунок заборгованості починається з липня 2011 року, тобто не зазначені доходи боржника, утримання аліментів та імовірна заборгованість за період з 10 травня по червень 2011 року включно. (а. с. 14-16).

Крім того, вказаний розрахунок містить посилання на розрахунок державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ ОСОБА_6, згідно з яким заборгованість станом на 09 травня 2011 року становить 534 грн 80 коп. та даний борг був погашений. Проте у матеріалах справи вказаний розрахунок відсутній, його наявність не підтверджена будь-якими доказами і він не відображений у таблиці розрахунку (а. с. 15).

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»(далі - Закон № 606-XIV) у редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4, ч. 9 ст. 74 Закону № 606-XIV розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7.13.1 п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ Тимошенком А.С. при складанні розрахунку заборгованості із аліментів не дотримано вимог чинного законодавства, оскільки рішенням Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року у справі № 2-1886/2009 визначено стягнення аліментів на двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в єдиній частці - в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів боржника, щомісяця, яка повинна бути не менше мінімального розміру аліментів, який згідно з ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину становить 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ мінімальний розмір аліментів визначався всупереч рішення Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року у справі № 2-1886/2009 та наведених положень СК України, що є порушенням ч. 3 ст. 74 Закону № 606-XIV.

Доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення про розгляд скарги спростовується матеріалами справи (а. с. 28, 29, 37).

Інші доводи касаційної скарги висновків попередніх судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їхзміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

С.О.Карпенко