Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_4 про звільнення нежитлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного судум. Києва від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (далі - КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення нежитлового приміщення, посилаючись на те, що є балансоутримувачем багатоквартирного жилого будинку АДРЕСА_2, а відповідач самовільно займає нежитлове приміщення колясочної зазначеного будинку, на приписи про звільнення вказаного приміщення не реагує.

В зв'язку з викладеним позивач просив суд позов задовольнити та зобов'язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення (колясочної), яке розташоване в під'їзді № 1 першого поверху зазначеного житлового будинку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити нежитлове приміщення (колясочну), що знаходиться у під'їзді № 1 першого поверху житлового будинку АДРЕСА_2.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що позивач є балансоутримувачем багатоквартирного жилого будинку АДРЕСА_2.

Розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації міста Києва від 01 грудня 2000 року № 1210 ухвалено, після затвердження проектно-кошторисної документації дозволити приватному підприємству «Промбуд» провести переобладнання нежилих службових приміщень в житлових будинках серії «Т» Ватутінського району в житлові упорядковані однокімнатні квартири з переобладнання інженерного обладнання згідно з додатком в якому був зазначений і вказаний будинок.

Розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації міста Києва від 20 вересня 2001 року № 24, в зв'язку з технічними умовами, які не дозволяють виконати в повному обсязі роботи з переобладнання електрощитових в житлові приміщення було виключено з переліку будинків серії «Т», які підлягають реконструкції будинок АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 в зв'язку з роботою двірником отримала на родину двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яку згодом продала.

17 червня 2015 року комісією у складі працівників ЖЕД-313 складений акт про те, що 17червня 2015 року у приміщенні колясочної вказаного будинку виявлено проживання відповідача, яка самовільно зайняла дане приміщення.

Цього ж дня ОСОБА_4 був вручений припис з вимогою звільнити місце загального користування - колясочну в строк до 27 червня 2015 року.

23 вересня 2015 року відповідачу повторно вручений припис з вимогою звільнити місцезагального користування - колясочну до 28вересня 2015 року.

28 вересня 2015 року складено акт, в якому зазначено, що вказані приписи виконані не були.

Мешканці будинку зазначеного будинку зверталися до позивача з заявами щодо неможливості користуватися підсобним приміщенням - колясочною, в зв'язку з незаконним проживанням у ньому сторонньої особи.

Крім того, мешканці вказаного будинку про незаконне проживання в підсобному приміщенні - колясочній відповідача зверталися до міліції, що підтверджується висновком працівників міліції Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 жовтня 2015 року.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Нормою ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачено, що мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласників, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням.

Державними будівельними нормами України ДБН В.2.2-15-2005, затвердженими наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року № 80 передбачено, що підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахто тощо).

Згідно з п. ч.1 ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 2 р. Терміни Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 визначено, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що неподільним майном багатоквартирного будинку є неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, що забезпечують належне функціонування житлового будинку.

Статтею 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у частковій власності співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про задоволення позову зобов'язавши ОСОБА_4 звільнити спірне приміщення, оскільки належних та допустимих доказів затвердження проектно-кошторисної документації, надання дозволу і проведення встановленим порядком переобладнання нежилого приміщення (колясочної), яке розташоване в під'їзді № 1 першого поверху житлового будинку АДРЕСА_2 в житлове приміщення (квартиру) не було надано, будь - яких доказів на підтвердження законниих підстав у ОСОБА_4 на вищевказане нежитлове приміщення колясочної або на право користування нею (договір найму, оренди тощо) також не було надано, відповідач на приписи позивача про звільнення займаного приміщення не реагує.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

С.О. Карпенко

Г.І. Мостова