АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Гусєва П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ПАТ «СК «Провідна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 970,41грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2016 позовну заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Провідна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що закон передбачає можливість звернення страховика з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу в разі відсутності повідомлення учасниками ДТП про настання страхового випадку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа № 754/10079/16
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2570/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Залишаючи без задоволення позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АІ/7014052, забезпечений транспортний засіб автомобіль Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 24). 29.07.2015 ОСОБА_2, керуючи вищевказаним автомобілем по вул. Артема, 60 у м. Києві не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а. с. 17-19, 27-28). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а. с. 15). 29.07.2015 ОСОБА_5, як потерпіла особа, звернулася до ПАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 10). Зі страхового акту 1 № від 28.09.2015, вбачається, що сума страхового відшкодування становить 14 970,41 грн. (а. с. 12-13). Згідно платіжного доручення № 039234 від 29.09.2015 та відомості для виплати коштів ПАТ «СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у зазначеному розмірі (а. с. 25-26).

Враховуючи, що відповідач на протязі трьох днів не повідомив страхову компанію про страховий випадок, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Разом з тим, Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 говорить про те, що такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

За наведених обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про залишення без задоволення позовної заяви правильними, оскільки сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позову, враховуючи позадоговірні зобов'язання, до яких входять регресні, які мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк