АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5747/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 р. КП «Харківводоканал» звернулось до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку № 440204. За період з 01.01.2011 року по 31.10.2016 рік за відповідачами утворився борг за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 3585 грн. 88 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення з 01.11.2013 р. по 31.10.2016 року у розмірі 1393 грн. 83 коп. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржникам також нараховано 1030 грн. 29 коп. індексу інфляції за час прострочення та 153 грн. 08 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 6163 грн. 08 коп., а також судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 5299 грн. 25 коп., судовий збір у сумі 1184 грн. 85 коп. з кожного по 592 грн. 42 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, вирішити питання щодо судових витрат. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про переривання позовної давності. Вказує, що відповідачі не вчиняли жодних дій, спрямованих на визнання боргу, а факт подачі заяви про видачу судового наказу не є тотожним факту предявлення позивачем позову. Звертає увагу на те, що надані позивачем розрахунки у звідних картках абонента не містять у собі даних бухгалтерського обліку позивача та сама по собі форма «звідної картки абонента» не передбачена жодним нормативно-правовим актом. Вказує, що деякі платежі не враховані у розрахунках позивача.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявились, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 440204. Зазначені обставини підтверджені відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України (а.с.23, 24), не спростовані відповідачами, які факт проживання за зазначеною адресою в суді першої інстанції не заперечували.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Але, відповідачі, отримуючи надані послуги з центрального водопостачання і водовідведення, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за послуги КП «Харківводоканал».

Відповідачі звертали увагу на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами.

Між тим, відсутність такого договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки згідно п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна із сторона - підприємець взяла на себе обов'язок виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди та факту існування договірних відносин між сторонами є квитанції про оплату послуг та факт оплати споживачами послуг водопостачання та водовідведення.

Аналіз ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-IV, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженихПостановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630свідчить про те, якщо між сторонами договір не укладено, то послуги надаються відповідно до загальних вимог Закону та вищезазначених правил. До учасників правовідносин застосовуються умови встановлені типовим договором.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом України у постановах від 30.10.2913 року по справі №6-59цс13, від 27.03.3013 року у справі №6-6цс13 та від 19.11.2014 року у справі №6-178цс14.

Судом встановлено, що в період з 01.01.2011 р. по 31.10.2016 р. відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість послуг.

До обов'язків споживача комунальних послуг, які встановлено ч. З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», входить, в тому числі, оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. Зст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»та п. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Належних та допустимих доказів того, що якість послуг КП «Харківводоканал» була неналежною матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Колегія суддів вважає, що період стягнення заборгованість судом першої інстанції визначено правильно, із врахуванням строку позовної давності, про застосування якого завили відповідачі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2016 року Київським районним судом м.Харкова було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2011 р. по 31.08.2016 р. в сумі 5488,04 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 р. зазначений судовий наказ скасовано ( а.с. 14).

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду про стягнення заборгованості за період з 01.11.2013 р. по 31.10.2016 р.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що в розрахунку позивача відсутні деякі платежі, в той час як відповідачем надані квитанції про сплату за комунальні послуги за вказаний період.

Зазначені доводи відповідача перевірені колегією суддів.

До суду апеляційної інстанції КП «Харківводоканал» надав розрахунок заборгованості із зазначенням тарифів, обєму споживання, пільг, дати та суми внесених оплат, розподілу сплачених сум.

Дослідивши зазначений розрахунок, колегією суддів не встановлено наявності платежів, здійснених відповідачем, який б не були враховані в розрахунку КП «Харківовдоканал». Дата внесення коштів у розрахунках не співпадає із періодами, на які вони були розподілені, оскільки дата оплати послуг подекуди не співпадає із періодом сплати, який в квитанціях зазначали відповідачі.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_4