Справа № 639/5887/17
Провадження № 2/639/2366/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору № 21-АЮ про надання правової допомоги від 07.09.2017, подав до судузаяву про забезпечення позову, яку в подальшому уточнив до відкриття провадження у справі, в якій просить накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3 відповідно до відповіді на звернення № 0-.

В обґрунтування вимог заявником зазначено, що у позивача існує сумнів щодо сплати грошових коштів відповідачем.

Суд, перевіривши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України, підлягає поверненню заявнику , оскільки її подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 151 ЦПК України , у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.До заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (Зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно матеріальну шкоду в розмірі 1970 грн, в той час як позивач просить накласти арешт на майно ОСОБА_3, не конкретизуючи на яке саме майно, оскільки застосування заходів забезпечення позову мають бути співмірними позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 320 грн.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ні позивачем, ні його представником до заяви про забезпечення позову не додано документ, який підтверджує сплату судового збору.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч. 8 ст. 153 ЦПК України, щодо повернення вказаної заяви заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Гаврилюк