З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.
при секретарі Левчук Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення основної суми позики, процентів за користування позикою, інфляційних втрат та 3% річних,
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення основної суми позики, процентів за користування позикою, інфляційних втрат та 3% річних, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 8 000 гривень основної суми позики, 13 200 гривень процентів за користування позикою, 637,80 гривень 3% річних, 8 400 гривень з урахування індексу інфляції, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 гривень моральної шкоди а також судові витрати понесені ним на правову допомогу у сумі 500 гривень та 551,20 грн. по сплаті судового збору. .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 березня 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до п.1 договору він передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність 8000 гривень з нарахуванням 3 відсотків щомісячно за користування позикою із вказаної позиченої суми. Передачу грошей здійснено в момент підписання даного договору, підписанням даного договору сторони підтверджують передачу зазначеної вище суми. Відповідач зобовязується повернути таку ж саму суму грошових коштів не пізніше ніж через два роки, тобто до 25 березня 2014 року. Однак, після спливу строку повернення коштів за договором, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобовязання щодо повернення позики, ігнорує вимоги та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобовязань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обовязок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених договором.
У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.Також на судове засідання яке було призначене на 02 березня 2017 року відповідач повідомлявся оголошенням в газеті опублікованим в №6 від 10 лютого 2017 року «Вісті Рівненщини» Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить про часткове задоволення позовних вимог.
Як встановлено судом, 25 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.
Відповідно до п.1 договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність 8000 гривень з нарахуванням 3 відсотків щомісячно за користування позикою із вказаної позиченої суми. Передачу грошей здійснено в момент підписання договору, підписанням даного договору сторони підтверджують передачу зазначеної вище суми.
Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобовязується повернути таку ж саму суму грошових коштів не пізніше ніж через два роки, тобто до 25 березня 2014 року.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.
За таких обставин суд вважає, що у позивача є право на звернення до суду про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.
Фактично право позивача порушене і, це порушення триває по цей день, а відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, оскільки існують грошові зобовязання, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор має право нараховувати 3 % та інфляційні до повного його виконання.
Підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи наявний доказ про їх оплату.
Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобовязань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України.
Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.
З огляду на те, що в договорі позики, не передбачалося відшкодування моральної шкоди, то вимога в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, і витрати на правову допомогу.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. Такі витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Однак представник позивача суду не надав документального підтвердження понесених витрат на правову допомогу, на підставі цього суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.
В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати,на підставі цього суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивач підлягають відшкодування судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн..
Керуючись ст. 526, 530, 536, 1050 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення основної суми позики, процентів за користування позикою, інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 гривень основної суми позики; 13 200 гривень процентів за користування позикою; 637,80 гривень 3% річних; 8480 гривень з урахуванням індексу інфляції.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн. та 500.00 витрати понесені на правову допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Харечко С.П.