Ухвала

іменем україни

26 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання незаконними дій, пов'язаних із створенням перешкоди у користуванні кімнатами у квартирі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач чинить перешкоди їй у користуванні Ѕ частиною квартири АДРЕСА_1, оскільки самовільно замінив замки на вхідних дверях цієї квартири.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила: усунути перешкоди у користуванні кімнатами АДРЕСА_1, вселити позивача та її сина до вказаних кімнат; визнати незаконними дії ОСОБА_5 щодо створення для неї перешкод у користуванні належним їй майном в період часу з 08 травня 2015 року по 11 листопада 2015 року; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 421,84 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні ОСОБА_4 кімнатами АДРЕСА_1, вселення ОСОБА_4 та її сина до цих кімнат.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року належить на праві власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_1. Друга частина квартира належить на праві власності ОСОБА_5

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року встановлений порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділено у користування ОСОБА_4 кімнати № 4 та № 5. В користування ОСОБА_5 виділена кімната № 2. Кухня, коридор, ванна, вбиральня, вбудована шафа залишені у загальному користуванні співвласників.

Відповідач постійно проживає у спірній квартирі та 08 травня 2015 року замінив замок на вхідних дверях квартири, оскільки він прийшов у непридатний для використання стан.

Судами також встановлено, що позивач тривалий час не проживає в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою директора об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Віра» від 23 жовтня 2015 року, а тому відповідач не міг своєчасно передати ключі ОСОБА_4

Позивач не зверталася до відповідача з вимогою щодо передачі ключів від спірної квартири.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 ключі від квартири АДРЕСА_1, а тому ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року за заявою позивача залишено без розгляду її вимоги в частині усунення перешкод у користуванні належним їй майном та вселення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності матеріальної та моральної шкоди, завданої діями відповідача, оскільки вчинені останнім дії щодо заміни замка в квартирі не визнані судом неправомірними.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.С.Ткачук