АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3299/15-ц Номер провадження 22-ц/786/789/17Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 1 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 1 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутаціївідмовлено повністю за безпідставністю.

Судові витрати по справі віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що суд не встановив жодної фактичної обставини по справі , не оцінив надані ним докази та не дав оцінки листу відповідача, в якому останній поширив щодо нього неправдиву і негативну інформацію.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин. Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 працює на посаді судді Оржицького районного суду Полтавської області.

Головою суду Оржицького районного суду є ОСОБА_4

Між зазначеними особами існують конфліктні відносини, які супроводжуються перепискою та знаходять своє відображення в службово-організаційних питаннях роботи суду.

Про наведене свідчать документи на а.с. 135 т.1.

Звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, ОСОБА_2 зазначав, що 11.06.2014 року до канцелярії Оржицького районного суду надійшла заява за підписом ОСОБА_3, в складанні якої, на думку позивача, приймала участь і ОСОБА_4 про його нібито нетрадиційну сексуальну орієнтацію та з проханням вплинути на нього як на суддю з метою не розповсюдження погроз своїм службовим становищем по відношенню до заявника ОСОБА_3.

Зміст вказаної заяви став відомий працівникам канцелярії суду, які зареєстрували вказаний лист як вхідну кореспонденцію.

Вважаючи, що розповсюджена відповідачами інформація, адресована Оржицькому районному суду, є неправдивою, принизливою, ОСОБА_2 після уточнень та змін, просив визнати викладену в зазначеній заяві інформацію такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію та стягнути моральну шкоду.

Ухвалюючи рішення місцевий суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки наведена в заяві ОСОБА_3 інформація є вираженням його субєктивної думки, тому вона не може бути перепровірена на предмет її відповідності дійсності, а відтак спростуванню не підлягає.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що при звернені позивача до суду з вказаним позовом, в самій позовній заяві не зазначено та не доведено в ході розгляду справи, яка саме інформація є недостовірною, оскільки позивачем здійснено посилання про викладення відповідачем певних фактів, які на думку позивача не відповідають дійсності.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Так, статтею 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Одночасно, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Аналогічні положення закріплені в главі 20 Цивільного Кодексу України.

Зокрема статтею 277 ЦК України передбачено, право фізичної особи, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, на відповідь та на спростування цієї інформації.

При цьому, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (принцип презумпції добропорядності).

За змістом наведених норм, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Як розяснено в Постанові Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст. 47-1 ЗУ "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, за вхідним номером 1540/14 на імя голови Оржицького районного суду Полтавської області надійшла заява від ОСОБА_3 проте, що суддя Смілянский Є.А. пропонував йому послуги інтимного характеру, а в разі його незгоди погрожував службовим становищем та різними неприємностями та просив вплинути на суддю Смілянського Є.А. як на підлеглого.

В подальшому, розгляд вказаної заяви став предметом обговорення на оперативній нараді суддів Оржицького районного суду.

16.06.2014 р. ОСОБА_2 як суддею Оржицького районного суду на імя ОСОБА_3 направлено офіційного листа, який також зареєстрований як вихідна кореспонденція суду, та в якому останній спростовує викладену в листі ОСОБА_3 інформацію.

З точки зору процесуальної коректності колегія суддів позбавлена можливості навести в тексті судового рішення повний зміст заяви ОСОБА_3, яка міститься на а.с. 147 т.1.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, визначений позивачем, оскільки сам характер поширеної негативної інформації свідчить про її субєктивність та є оціночним судженням відповідача.

Крім того, ОСОБА_2 як суддею Оржицького районного суду та обєктом інформації використано право на відповідь.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та фактично містять обґрунтування, ідентичні позовним вимогам, правову оцінку яким надано судом першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1