Справа № 610/4122/16-ц
2/610/90/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Тімонової В.М.,
за участі: секретаря Косолапової Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Гуменного Т.З.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача адвоката Татьянка А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданих злочином,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому після уточнення просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 39 690,42 грн. та моральну шкоду в розмірі 140 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.10.2016 року Балаклійським районним судом Харківської області було ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України відповідача ОСОБА_2 було звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Також вказує, що у даному кримінальному провадженні його визнано потерпілим. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 він отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння в зв`язку з чим перебував на лікуванні в військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з 25.04.2016 року по 13.05.2016 року та з 16.06.2016 року по 05.07.2016 року. На лікування ним було витрачено 2551,11 грн. На придбання медикаментів після стаціонарного лікування (16.10.2016 року, 20.11.2016 року, 15.12.2016 року) він також витратив гроші в сумі 1699,55 грн.

Крім того, його визнано непридатним до військової служби, яку він проходив у військовій частині НОМЕР_1 та. В зв`язку із звільненням з вини відповідача він не отримав заробітну плату в розмірі 28 441,60 грн., вихідну допомогу в розмірі 2512,16 грн., не отримав матеріальну допомогу в розмірі 4486,00 грн. Загальна сума матеріальної шкоди оцінюється ним в розмірі 39690,42 грн.

Окрім цього зазначає, що внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав після нанесених тілесних ушкоджень. Він втратив роботу, відчуває себе неповноцінним. Крім цього, його життя супроводжується постійним головним болем та страхом за життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 140 тисяч грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов визнали частково, а саме: в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. ОСОБА_2 зазначив, що під час розгляду кримінального провадження на досудовому слідстві та в суді, позивач по справі не подавав цивільний позов та не пред`являв вимог до нього з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, а після винесення вищевказаного вироку суду першої інстанції він добровільно розпочав відшкодовувати моральну шкоду та сплатив 10000 гривень. Також згідно вироку суду з нього стягнуто 12632 грн. 72 коп. за лікування потерпілого в лікувальному закладі.
Представник відповідача також вказав, що позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином. Відсутні документально підтверджені докази витрат на лікування за призначенням лікаря. Просив в задоволенні стягнення матеріальних збитків відмовити в повному обсязі за недоведеністю.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 28.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 24 квітня 2016 року близько 00.08 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщені кафе «Вояж» за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході сварки зі ОСОБА_1 , стоячи з правого боку останнього, завдав йому з розмаху два удари кулаком правої руки в область щелепи зліва та праву сторону голови, в результаті чого спричинив ОСОБА_1 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку з формуванням контузійних вогнищ в лівій лобовій та скроневій долях, епідуральної гематоми правій скроневій області, лінійного перелому правої скроневої та тім`яної кісток, з наявністю синця в області правої вушної раковини, які по ступеню тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Цим вироком ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки (а.с.53-54).

Потерпілим у кримінальному провадженні визнано позивача ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 4 ст. 61 Цивільно- процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а.с.61) йому встановлено діагноз: кістковий дефект в правій скроневій ділянці загальною площею 10,2 см2 заміщений сполучно-тканинним рубцем після резекційної краніотомії в правій скроневій ділянці, видалення гострої епідуральної гематоми (25.04.2016 р.), з приводу закритої черепно-мозкової травми, (23.04.16 р.), лінійного перелому тім`яної та скроневої кісток праворуч, стиснення головного мозку гострою епідуральною гематомою в правій скроневій ділянці на фоні забою головного мозку з формуванням контузій них вогнищ в лівій лобній та скроневій долях з лікворно-венозною дисциркуляцією, вегетативно-судинною лабільністю, антено-невротичним синдромом незначно вираженим. Міопія в 0,75 Д правого ока, в 0,5 Д лівого ока при гостроті зору з корекцією 1,0/1,0.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з визначених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов`язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центру Північного регіону з 25.04.2016 року по 13.05.2016 року та із 16.06.2016 року по 05.07.2016 року. Як зазначає позивач, впродовж лікування він витрачав власні кошти на лікування, придбання ліків, відновлення здоров`я після отриманих травм та загалом витратив 2551,11 грн. та просить їх стягнути з відповідача.

Однак суд не погоджується з наведеним, оскільки за перебування ОСОБА_1 в медичному клінічному центрі та його лікування з ОСОБА_2 стягнуто 12632 грн. 72 коп зазначеним вище вироком суду.

З наданих фіскальних та товарних чеків на придбання медикаментів вбачається, що ліки купувались вже після виписки з центру та в м.Балаклія, в той час коли потерпілий знаходився на лікуванні в м.Харків. Також придбання ліків не підтверджено призначенням лікаря, тому підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає.

З копії свідоцтва про хворобу №553 від 30.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.62).

Згідно ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно повідомлення тво командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2016 року, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 08.07.2016 року. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, яке складало 7110,40 грн. на місяць. При наявності фонду грошового забезпечення ОСОБА_1 міг би отримати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 4486,00 грн. та одноразову грошову допомогу в розмірі 2512,16 грн. (а.с.58).

Підсумовуючи викладене, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача заробітку, втраченого позивачем внаслідок визнання його непридатним до військової служби, що становить 28 441,6 грн. (7110,40*4 міс.). В задоволенні інших вимог по відшкодуванню матеріальних збитків суд відмовляє за необґрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань у зв`язку з нанесеними тяжкими тілесними ушкодженнями, у звязку із втратою працездатності. Злочин призвів до порушення звичайного, нормального способу його життя. Він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, після якого йому рекомендовано перебувати під наглядом лікаря невропатолога. На теперішній час позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на це, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, з урахуванням усіх істотних обставин справи та вимог розумності і справедливості суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є сума в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1280 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданих злочином, - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суму в розмірі 28 441,60 (двадцять вісім тисяч чотириста сорок одну грн. 60 коп)
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суму в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч грн.)
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 22.03.2017 року.

СУДДЯ