АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом юридичної особи Великобританії «Vuldi(UK) Limited» до ОСОБА_2 про визнання права власності за апеляційною скаргою директора компанії «Vuldi(UK) Limited» Мороза Дмитра Анатолійовича в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi(UK) Limited» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2017 року представник юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» Мороз Д.А. звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у відкритті провадження відмовлено. Не погодившись із такою ухвалою суду, директор компанії «Vuldi (UK) Limited» Мороз Д.А. в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi(UK) Limited» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обгрунтування своїх доводів, зазначає,зокрема, що спір, який виник між сторонами підлягає розгляду у порядку саме цивільного судочинства, оскільки, позов заявлено до фізичної особи і єтаким, що виник із правовідносин, пов'язаних з обігом корпоративних прав як речей, а не як документів,які посвідчують корпоративні права, тому, вважає. що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства. В судове засідання особи,які беруть участь у справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка зазначених осіб не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Шахової О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2017 року юридична особа Великобританії «Vuldi(UK) Limited» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати право власності компанії «Vuldi (UK) Limited» на контрольну частку у розмірі 75, 075396 % статутного фонду юридичної особи з ідентифікаційним кодом 00308577, на даний час - ТОВ «Барська швейна фабрика». 30 березня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у відкритті провадження за позовом юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» було відмовлено на підставі п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року. Вирішуючи питання про відкриття провадження у вказаній справі та відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таких висновків суд дійшов без належної перевірки обставин справи, з огляду на що, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій. Як вбачається, звернувшись до суду з позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що прості іменні акції ВАТ «Барська швейна фабрика» в кількості 1 327 333 штуки номіналом 0, 25 грн. на суму 331 833, 25 грн. (становить 75, 075396 % статутного фонду цього Товариства) перебували в заставі «Vuldi Clothing Limited» на підставі договору застави від 22.02.1999 року, укладеного між компанією «Vuldi Clothing Limited» та підприємством «Валді-Україна». 18 грудня 2000 року на Київській міжнародній фондовій біржі відбувся аукціон щодо продажу зазначених акцій на виконання рішення Арбітражного суду м. Києва від 08 серпня 2000 року у справі № 22/253-2000, з порушенням процедури реалізації арештованого майна. Юридична особа Великобританії «Vuldi (UK) Limited» вважає, що цей правочин є нікчемним, а тому право власності на вказані акції належить підприємству «Валді-Україна». В позовній заяві зазначено, що згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку від 13.06.2000 року, виданої ТОВ «ВРК «Корта» - контрольний пакет акцій був зареєстрований у власності ДП «Валді-Виробництво», одноособовим власником якого є позивач. Дочірнє підприємство «Валді-Виробництво» ліквідовано у зв'язку з банкрутством згідно з ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 вересня 2002 року. Належне підприємству майно, що залишилось після задоволення вимог кредиторів, відповідно до ч.7 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції станом на 27 червня 2003 року) передається власникові або уповноваженому йому органу, яким є його одноособовий засновник «Vuldi (UK) Limited».

У 2005 році, попри відкриті обмеження щодо акцій ДП «Валді-Виробництво» - володіння контрольною часткою перейшло до ТОВ «Барська швейна фабрика». Оскільки засновником ВАТ «Барська швейна фабрика» є фізична особа ОСОБА_2, то юридична особа Великобританії «Vuldi (UK) Limited» вважає, що саме він є належним відповідачем за їх вимогами про визнання права власності на акції та витребування цього майна. Отже, обґрунтування вимог зводиться до того, що спір між юридичною особою Великобританії «Vuldi (UK) Limited» та фізичною особою ОСОБА_2 виник не з приводу корпоративних прав та відносин, а щодо визнання права власності на акції з інших підстав, та витребування їх з володіння відповідача. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України первинний вибір відповідача у справі є виключною прерогативою позивача у ній, без згоди позивача обраний ним первинно відповідач не може бути замінений судом (ч.1 ст.33 ЦПК).

Згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд відкриває провадження в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд не можливий. Зазначеному суд першої інстанції не надав належної оцінки та дійшов передчасно висновку про відмову у відкритті провадження.

З огляду на викладене ухвалу суду не можна визнати законною і відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу директора компанії «Vuldi (UK) Limited» МорозаДмитра Анатолійовича в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» задовольнити частково. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: