Справа № 159/2874/17
Провадження № 2-п/159/24/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря Гусар Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2017 року, ухваленим в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину, позовні вимоги позивача задоволені частково.

Зокрема, зазначеним рішенням вирішено: збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04.12.2008 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання цієї ж дитини в сумі 7750 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору /а.с. 27-28/.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, покликаючись на те, що його неявка в судове засідання 14.09.2017 по розгляду даної справи мала поважні причини, оскільки на той час він перебував в м. Києві з метою свого працевлаштування.

Крім цього, відповідач в своїй заяві наводить посилання на ті докази, якими може обґрунтовувати свої заперечення проти вимог позивача. Зокрема, відповідач вказує на те, що позивач приховала від суду той факт, що між ними є домовленість про добровільну доплату до присуджених аліментів в сумі 250 грн. додаткових коштів по 350 грн. щомісячно. Позивач приховала від суду також той факт, що відповідачем сплачуються аліменти в повній мірі, існує переплата по аліментах, а на додаткові витрати на дитину, в тому числі й на оплату стоматологічних послуг, ним перераховувались грошові кошти в значних сумах. Тому відповідач вважає, що посилання позивача в частині ігнорування ним обов'язку по сплаті аліментів є спотвореними, а вимога про стягнення з нього додаткових витрат була безпідставною. Додатково зазначає, що на даний час має змогу сплачувати позивачу аліменти в сумі по 750 грн. на місяць, оскільки на даний час має нову сім'ю, дитину в іншому шлюбі, яка також хворіє. Нинішня дружина не працює, має проблеми зі здоров'ям, на її лікування також необхідні кошти.

За вказаних обставин, відповідач вважає, що коли такі докази він не зміг надати суду першої інстанції, то було порушено його суб'єктивні права як відповідача, гарантовані ст.ст. 55, 124 Конституції України щодо безумовного доступу до правосуддя.

На підтвердження наведених обставин відповідач надав відповідні документальні докази.

ОСОБА_2 в своїй заяві просив суд врахувати викладені обставини, визнати причину його неявки в судове засідання поважною, а докази такими, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та переглянути вказане вище заочне рішення суду /а.с. 35-37/.

В судовому засіданні по розгляду даної заяви відповідач ОСОБА_2 підтримав свою заяву з підстав, викладених в ній, та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної заяви та просила залишити в силі прийняте заочне рішення суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, вивчивши матеріали цивільної справи та докази, надані відповідачем, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач повинен навести обставини та докази, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 229 ЦПК). Якщо на підставі таких доказів судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, заочне рішення підлягає скасуванню (ч. 1 ст. 232 ЦПК).

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний Суд України також зробив аналогічний висновок - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах).

Відповідачем в даній справі наведено ряд підстав, зважаючи на які, на його думку, дане заочне рішення підлягає скасуванню. Однак з такими висновками відповідача погодитись не можна, оскільки вказані ним підстави для скасування заочного рішення не підтверджуються матеріалами справи, а обставини, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується повідомленням адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області /а.с. 19/. Саме на цю адресу була скерована копія позовної заяви з доданими до неї документами та судова повістка.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав вказані документи та судову повістку про виклик до суду на 14.09.2017 року ще 25.08.2017 року /а.с. 23/.

Наведені в заяві про перегляд заочного рішення обставини неприбуття відповідача в судове засідання суд не може віднести до поважних, оскільки такі обставини не підтверджені жодним доказом.

За таких обставин суд визнає, що відповідач був завчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився без поважних причин, суд про причини неявки не повідомив, що дало суду відповідні правові підстави постановити заочне рішення по даній справі.

Окрім цього, заявник в своїй заяві про перегляд заочного рішення посилається на існування інших, ніж наведені в позовній заяві, обставини, які, на його думку, могли б вплинути на прийняття рішення.

Так, відповідачем стверджується про те, що він регулярно сплачував аліменти, а тому твердження позивача про їх несплату не відповідає дійсності.

Однак, як вбачається з довідки про неотримання аліментів, виданої 03.07.2017 року Камінь-Каширським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року позивач не отримувала аліменти від ОСОБА_2 в зв'язку з тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду /а.с. 10/.

Та обставина, що відповідач не сплачував у вказаний період аліменти підтверджується і наданими ним же копіями чеків про сплату аліментів, згідно яких відповідач сплачував аліменти лише в 2016 році, та починаючи з 11.07.2017 року /а.с. 43/.

В судовому засіданні відповідач підтвердив ту обставину, що не мав змоги регулярно сплачувати аліменти, оскільки перебував на сезонних заробітках.

Твердження відповідача про те, що він добровільно оплачував додаткові витрати на дитину, в тому числі на оплату стоматологічних послуг, не знайшли свого підтвердження, оскільки надані відповідачем квитанції, які, на його думку, підтверджують оплату цих витрат, містять відомості про цільове призначення платежу аліменти, а не додаткові витрати.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що вказані кошти спрямовувались на погашення заборгованості по аліментах. Таким чином, зазначені докази підтверджують сплату відповідачем лише аліментів, а не додаткових витрат на утримання дитини.

Доводи відповідача про його незадовільний матеріальний стан та наявність інших утриманців, не впливають на першочерговий висновок суду про розмір збільшених аліментів, оскільки на момент постановлення рішення прожитковий мінімум для дітей відповідного віку значно збільшився, а призначений розмір аліментів не суттєво більший від половини такого прожиткового мінімуму.

Крім цього, при визначенні саме такого розміру аліментів судом було враховано стан здоров'я дитини ОСОБА_4, оскільки серед матеріалів справи є відповідні докази про те, що дитина хворіє та потребує регулярних обстежень (а.с. 6-8, 16).

Доказів, які б спростовували дані обставини, відповідач не надав.

Таким чином відповідач не покликається на будь-які інші докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, а лише аналізує положення норм матеріального та процесуального права, які суд мав можливість врахувати при постановленні рішення і у відсутності відповідача.

З огляду на викладене, покликання заявника на ту обставину, що суд порушив норми процесуального права, розглянувши спір у його відсутності, не впливають в даному випадку на правильність ухваленого рішення, оскільки жодних вагомих доказів в заперечення позовних вимог відповідач не надав.

За таких обставин суд прийшов до висновку про безпідставність заяви про перегляд заочного рішення, а відтак про необхідність залишити її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_5