УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЖуравельВ.І., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2006 року в розмірі 32 350 грн 28 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 950 грн, а також стягнути солідарно з боржника і поручителя 200 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2006 року в розмірі 32 350 грн 28 коп.

Стягнуто із ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно 200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами зазначеного вище рішення, посилаючись на те, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська була розглянута інша справа також за позовом банку, рішення по якій вона оскаржила в апеляційному порядку.

Під час апеляційного провадження у тій справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена почеркознавча експертиза, відповідно до висновків якої від 6 червня 2015 року підпис від її імені у графі «Клієнт» в договорі про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 16 серпня 2006 року, у графі «підпис» в заяві від 16 серпня 2006 року у графі «Клієнт» на першому аркуші додаткової угоди від 12 грудня 2006 року № 1 до договору виконані нею; підписи від її імені в графі «Підпис» в заяві від 16 серпня 2006 року, у графі «Клієнт» на першому аркуші додаткової угоди від 12 грудня 2006 року № 1 до договору від 16 серпня 2006 року виконані не нею, а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Вважаючи дані обставини нововиявленими, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та задовольнити її заяву.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 361, 365 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», належним чином оцінивши докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що вказані заявником обставини не можуть бути визнані нововиявленими.

Колегія погоджується з такими висновками.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 вищевказаної постанови обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.П. Штелик