Дата документу "28" квітня 2017 р.
Справа № 320/2820/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

28 квітня 2017 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальова Ю.В., при вирішенні питання про прийняття заяви

ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи відділу Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання особи безвісно відсутньою,

встановила:

Заявниця звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити в собі: 1) найменування суду, 2) імя позивача і відповідача, ім'я представника позивача, якщо заява подається представником заявника, їх місце проживання або місце знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову відносно вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, підтверджуючих кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Суддею встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту,військові частини.

Так, заявницею не зазначено доказів підтвердження постійного місця проживання (перебування) ОСОБА_2 в м. Мелітополі, між тим, як убачається з матеріалів цивільної справи останній є громадянином ОСОБА_3 Федерації; взагалі не вказано за якою адресою зареєстрований (чи був зареєстрований) ОСОБА_2, на території якої держави.

Зазначене робить вимоги заявниці незрозумілими, що в свою чергу позбавляє суд повноцінно та всебічно розглянути справи.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, яка подана до суду з порушеннями вимог ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

При таких обставинах суддя вважає необхідним залишити заяву без руху та надати заявниці строк для усунення вказаних недоліків, а саме: зазначення необхідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 235 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи відділу Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова