Справа № 477/2275/16-ц
Провадження № 2/477/226/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, де просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 10319 від 29.12.1999р. квартири, розташованої в АДРЕСА_1, укладеного на Південній товарній біржі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 29 грудня 1999 року вона придбала у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_6м.квартиру 14, що розташована за адресою: с. Полігон Жовтневого (в теперешній час-Вітовського) району Миколаївської області, вул. Тимирязєва, 35. Договір купівлі-продажу було посвідчено на Південній товарній біржів м. Миколаєві. В теперішній час їй стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом у звязку з чим позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, оскільки сторони виконали усі умови угоди.

Позивач в судове засідання не зявилася до суду надіслала заяву, в якій просила позов задовольнити та слухати справу за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до суду не з'явилися, Відповідно до їх заяв просили справу розглядати за їх відсутності та не заперечували в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа - Південна товарна біржа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до письмового договору купівлі-продажу 29 грудня 1999 року,укладеного російською мовою та зареєстрованого на Південній товарній біржі за № 10319 від 29 грудня 1999 року в м. Миколаєві, ОСОБА_7 купила у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_6АДРЕСА_2, розташовану в с. Полігон Жовтневого (в теперішній час-Вітовського) району Миколаївської області, вул. Тимирязєва, 35. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації (а.с.11).

Згідно даних технічного паспорту та довідки комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, власником квартири № 14, що розташована за адресою: с. Полігон Жовтневого (в теперішній час-Вітовського) району Миколаївської області, вул. Тимирязєва, 35 є позивач (а.с.13-16).

Відповідно до копій свідоцтва про шлюб та паспорту, позивач ОСОБА_1 змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_1, в звязку з одруженням 08 жовтня 2016 року (а.с.17,19).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, копії актового запису про шлюб № 3 від 23.04.2015 року та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 23 квітня 2015 року та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.43-45,56).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України Про перейменування окремих населених пунктів та районів від 19 травня 2016 року, Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район Миколаївської області.

Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 29 грудня 1999 року між сторонами було укладено письмовий договір купівлі-продажу квартири № 14, що розташована за адресою: с. Полігон Жовтневого (в теперішній час-Вітовського) району Миколаївської області, вул. Тимирязєва, 35, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняв від продавців квартиру, сплатила обумовлену суму коштів, а продавці передали квартиру у власність позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, у тому числі квартири, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили всі суттєві умови договору купівлі-продажу, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання його дійсним, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 10319 купівлі-продажу квартири № 14, що розташована за адресою: с. Полігон Жовтневого (в теперішній час-Вітовського) району Миколаївської області, вул. Тимирязєва, 35, укладений між покупцем ОСОБА_7 (в теперішній час-Гончаровою) ОСОБА_8 та продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 (в теперішній час-Бірюкової) ОСОБА_9, зареєстрований на Південній товарній біржі за № 10319 від 29 грудня 1999 року в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.А. Саукова