У х в а л а

іменем україни

10 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інгосстрах» про захист прав споживача, за касаційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інгосстрах» - Гриня Костянтина Андрійовича - на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інгосстрах») про захист прав споживача.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він 01 квітня 2015 року уклав з ПрАТ «СК «Інгосстрах»договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD, страхова сума за яким становить 125 000 грн.

11 червня 2015 року його побили встановлені особи, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та знаходився на лікуванні з 11 червня 2015 року до 23 червня 2015 року.

27 червня 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування. 24 липня 2015 року з сайту відповідача йому стало відомо, що у виплаті страхового відшкодування йому відмовлено.Відмову відповідача він вважав неправомірною, за умовами договору від 01 квітня 2015 року відповідач мав сплатити йому 10 000 грн. (125 000 грн х 3 %) + (125 000 грн х 5 %). Також, відповідач повинен сплатити на його користь пеню у розмірі 3 % від суми страхової виплати за кожен день прострочення згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Термін прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування станом на 23 листопада 2015 рокустановить 123 дні. Отже, розмір пені склав 36 900 грн (10 000 грн х 3 % х 123 дні). Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь страхову виплату за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 01 квітня 2015 року № ZPJ1NS-15313LD у розмірі10 000грн та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 36 900 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 01 квітня 2015 року № ZPJ1NS-15313LD у сумі 10 000 грн, пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 23 липня до 21 листопада 2015 року у сумі 36 900 грн, а всього - 46 900 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року змінено, зменшено розмір пені до 12 300 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Інгосстрах» - Гриня К.А. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 01 квітня 2015 року між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD, страхова сума за яким становить 125 000 грн.

Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи

За положеннями п. 6.1 вищевказаного договору і Правил страхування страховими випадками є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо).

Відповідно до п. 6.1.2 вказаного договору страховим випадком є ушкодження здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно із Додатком № 1 до Правил страхування. Розмір страхових виплат у залежності від пошкоджень складає: черепно-мозкова травма - від 3 до 100 %, ушкодження органів слуху та дихання - від 1 до 50 %.

11 червня 2015 року позивач внаслідок побиття отримав тілесні ушкодження, які є страховим випадком, і того ж дня звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно із випискою із історії хвороби № 8897 позивачу встановлено діагноз: струс головного мозку, закритий перелом кісток носа, забиття та садна м'яких тканей голови, обличчя, кінцівок.

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків, у разі отримання застрахованою особою декількох пошкоджень або каліцтв, вказаних в різних розділах таблиці, загальний розмір страхової виплати розраховується шляхом підсумовування розмірів виплати по різних розділах.

Згідно із п. 1.1.3 умов страхування до договору страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та у порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 3 умов страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. п. 6.3, 11.2 договору страхування, цей договір діє 12 місяців з 03 квітня 2015 року по 02 квітня 2016 року (але не більш ніж сплачуємий період). Сплачуємий період страхування - 1 місяць. Спосіб сплати: щомісячний регулярний платіж у розмірі 50 грн, сплачений на рахунок страховика.

ОСОБА_2, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, внесено страхові платежі у розмірі 50 грн 02 квітня, 02 травня, 02 червня, 02 липня 2015 року.

Страховий випадок стався 11 червня 2015 року.

Листом від 19 травня 2015 року відповідач повідомив ОСОБА_2, що договір страхування № ZPJ1NS-15313LD не є укладеним у відповідності до ст. 989 ЦК України, страхова компанія зобов'язана повернути страхувальнику сплачені страхові премії.

25 червня 2015 року ПрАТ «СК «Інгосстрах» як помилково перераховані суми, згідно із реєстром повернуло на СКС «Кредитная карта» 150 грн, а 10 серпня 2015 року - повернуло як помилково перераховані суми за липень-серпень 2015 року за договором страхування № ZPJ1NS-15313LD 100 грн.

Також судом установлено, що договір страхування недійсним не визнавався.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що отримані позивачем ушкодження є страховим випадком, однак відповідач свої зобов'язання за договором страхування не виконав, виплату страхового відшкодування на підставі заяви страхувальника не здійснив, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача страхової суми та пені за несвоєчасне здійснення страхової виплати.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Інгосстрах» - Гриня Костянтина Андрійовича - відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова