АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1525/17 Головуючий суддя І інстанції Токарєва Н. М.
Провадження № 22-ц/790/5699/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Пономаренківська сільська рада Харківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Пономаренківська сільська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок № 31 по вулиці Миколаєва в с. Логачівка Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_6, померлої 06 квітня 2015 року, який подалі уточнила та просила також встановити факт володіння ОСОБА_6 вказаним житловим будинком.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 змінила свої позовні вимоги та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті племінника ОСОБА_7, померлого 28 грудня 2015 року, терміном на два місяці.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся його племінник ОСОБА_5 Вона теж бажає оформити право власності на спадкове майно як спадкоємець за законом після померлого 28 грудня 2015 року племінника ОСОБА_7 (який прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_6 за заповітом останньої), однак не могла цього зробити через те, що не подала протягом строку, встановленого ст. 1272 ЦК України, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Зазначала, що строк подачі заяви нею пропущений через те, що у період, встановлений для подачі заяви про прийняття спадщини, вона постійно хворіла, знаходилася під медичним наглядом та також здійснює нагляд за хворим чоловіком.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_7, який помер 28 грудня 2015 року, два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_4 взагалі не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, та не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона має захворювання, яке перешкоджало їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а надана нею медична документація стосується в більшій мірі стану здоровя її чоловіка ОСОБА_8.

Зазначає, що судом не взято до уваги й те, що він (ОСОБА_5В.) успадкував спірне спадкове майно (будинок) після померлого ОСОБА_7 за заповітом останнього. ОСОБА_4 є тіткою померлого, а отже відноситься до спадкоємців третьої черги, оскільки спадкове майно прийняте ним як спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем другої черги за законом, то у позивача не виникло право на спадкування.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції,перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що останньою був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_6 та після після смерті племінника ОСОБА_7, померлого 28 грудня 2015 року, оскільки до останнього часу вона знаходиться на лікуванні, про що свідчать виписки із медичної карти та викликів служби швидкої невідкладної медичної допомоги за тривалий період часу, починаючи з 2007 року. Також ОСОБА_4А постійно з 2007 року здійснює догляд за своїм чоловіком ОСОБА_8, який постійно хворіє, що підтверджується відповідною медичною документацією.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 06 квітня 2015 року померла ОСОБА_6 - рідна сестра ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №31, що розташований по вул.. Миколаєва в с. Логачівка Харківського району Харківської області.

07 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 та отримала відповідь, згідно якої вона не подала заяву про прийняття спадщини в строк передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України для відкриття спадщини та на день смерті не була зареєстрована разом із спадкодавцем і так як протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, спадкоємець не подала заяву про прийняття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину та у звязку з цим нотаріус немає можливості видати їй Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно відповіді від 28.03.2017р. за р. № 1000/02.14, наданою Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на запит суду після померлої 06 квітня 2015 року ОСОБА_6, яка проживала на день смерті у с. Логачівка, вул. Миколаєва, буд. 31, Харківського району Харківської області, із заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченого 05 травня 2008 року виконкомом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області, за реєстром № 84 на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці звернувся ОСОБА_7 Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не поступали, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

28 грудня 2015 року помер ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

23 березня 2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_10 до приватного нотаріуса ОСОБА_11 звернувся ОСОБА_12 (брат спадкодавця).

Згідно заповіту від 11 вересня 2015 року, посвідченого секретарем виконкому Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_13, ОСОБА_7 на випадок смерті заповідав належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: село Хролі, вул. Гагаріна, № 10, Харківського району Харківської області, своєму брату ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_4 зазначила, що не звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки вона дуже хворіла, а також постійно доглядала за хворим чоловіком, який перебував у безпорадному стані.

Як вбачається з медичної документації, наданої ОСОБА_4 на підтвердження своїх доводів, вона хворіє на гіпертонічну хворобу. Однак будь-яких доказів наявності у ОСОБА_4 тяжкої хвороби, або наявності у її чоловіка безпорадного стану, які б перешкоджали здійсненню нею як спадкоємцем дій, передбачених ст.ст. 1269,1270 ЦК України, останньою не надано.

Надана медична документація стосується різних періодів, починаючи з 2007 року.

Однак, для вирішення питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини важливим питання є строк протягом шести місяців з дня відкриття спадщини,з 28.01.2016 року по 28.06.2016 року, і саме в цей строк повинні існувати поважні (непереборні) обставини для пропуску такого строку.

Згідно відповіді Управління охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації Харківської обласної ради КЗОЗ «Центр Екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 07.06.2017 року громадянці ОСОБА_4 службою ЕМД надавалася медична допомога 7 разів за її викликом на дому за адресою: АДРЕСА_1. Між тим за період з часу відкриття спадщини медична допомога ОСОБА_4 надавалася лише один раз, а саме 11 січня 2016 року.

Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Між тим на порушення вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України суд першої інстанції, відступивши від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України, не навів одночасно відповідні мотиви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_4 не було перешкод для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строки, зазначені в ст.1270 ЦК України, а обставини, на які вона посилалася, а саме, що вона дуже хворіла та доглядала за хворим чоловіком, належним та допустимими доказами не підтверджено, а отже не вказані обставини не є поважними, виходячи з вимог частини третьої статті 1272 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належної уваги на вказані обставини справи не звернув, та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, у вязку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Пономаренківська сільська рада Харківського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: