Провадження № 6/761/63/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві заяву заявою ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

Сторони звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про визнання мирової угоди від 26.08.2016, укладеної між позивачем та відповідачем відповідно до положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Заява обґрунтована тим, що 01.10.2015 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про стягнення заборгованості за договором позики, 04.12.2015 позивачем отримано виконавчий лист, проте позивач не пред'являв вказаний виконавчий лист до органів виконавчої служби, так як відповідач погодився виконати рішення в добровільному порядку. З цією метою між сторонами була укладена мирова угода, яку сторони просили визнати.

В судове засіданні представник позивача заяву про визнання мирової угоди підтримав в повному обсязі.

Боржник в судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, але його неявка у відповідності до вимог ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення судового наказу до примусового виконання, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. До відкриття виконавчого провадження мирова угода подається сторонами до суду, який ухвалив рішення, для визнання.

Судом встановлено, що 01.10.2015 заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Світ Агротехніки», стягнуто з Товариства на користь позивача заборгованість за договором позики № 2 від 20.01.2015 року, яка складається з основної заборгованості за позикою у розмірі - 5 000 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі - 100 000,00 грн.; та 3% річних від суми боргу за період прострочення з 18.05.2015 по 13.08.2015 у розмірі - 36 887,67 грн., усього в розмірі 5 136 887 гривень 67 копійок та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

04.12.2015 позивач отримав виконавчий лист.

Як зазначив сам позивач, і вказаний факт не заперечується відповідачем, до виконавчої служби позивач не звертався.

Судом встановлено, що сторони звернулись до суду із заявою про визнання мирової угоди, укладеної 26.08.2016 до Договору позики від 20.01.2015 № 2, відповідно до якої: позичальник (відповідач) визнає позивача другочерговим кредитором ТОВ «СВІТ АГРОТЕХІКИ» щодо отримання коштів за укладеним між сторонами Договором позики № 2 від 20.01.2015; сторони узгодили, що загальна вартість заборгованості відповідача перед позивачем збільшується і становить 6 000 000 (шість мільйонів) грн. без ПДВ; позичальнику надається відстрочка в оплаті заборгованості в сумі 1 000 000 (один мільйон) грн. і бере на себе зобов'язання сплатити в повному обсязі наявну заборгованість до 30.03.2017; позичальнику надається відстрочка в оплаті заборгованості в сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. і бере на себе зобов'язання сплатити в повному обсязі наявну заборгованість до 30.06.2017; сторони домовились, що позичальник має право здійснити погашення визначеного пунктом № 2 Угоди боргового зобов'язання достроково; у разі виконання позичальником умов п. 3, 4 даної угоди, позикодавець не матиме до позичальника будь-яких претензій за даною Угодою.

Відповідно до п. 7, 8 Мирової угоди, дана угода є обов'язковою для сторін, набуває чинності з дня її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Сторони підтверджують, що дана Угода укладена в добровільному порядку. Умови відповідають волевиявленню сторін і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають інтересам сторін. Сторони розуміють і погоджуються з наслідками затвердженої сторонами Угоди.

Разом з тим, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Рішенням суду від 01.10.2015 було задоволено позовні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 5 136 887 гривень 67 копійок. Разом з тим, Мировою угодою пропонується збільшити заборгованість відповідача до 6 000 000 грн., що не було предметом розгляду спору.

Положеннями частини першої статті 175 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

ЦПК не містіть вимог щодо форми та змісту мирової угоди, разом з тим, оскільки мирова угода є договором, який укладається між сторонами з метою врегулювання спору (в даному випадку з метою виконання рішення суду в добровільному порядку), вона повинна містити чітко визначені умови щодо порядку її виконання, суми (в межах предмету позову), яку повинен сплатити боржник, конкретно визначені строки та взаємні поступки.

Вивчивши умови Мирової угоди, суд приходить до висновку, що Мирова угода, погоджена та надана сторонами для визнання, хоч і містить права та обов'язки сторін , але щодо іншого предмета спору, зважаючи на стягнення значно більшого боргу, ніж вказаного у рішенні суду.

Згідно ч. 3 ст. 372 ЦПК України, за результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні спільної заяви ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про визнання мирової угоди слід відмовити з тих підстав, що її умови суперечать Закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 175, 209, 210, 293, 294, 372 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про визнання мирової угоди від 26.08.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» про стягнення заборгованості за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: