Справа № 456/1647/16 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/406/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, представника апелянта - ОСОБА_3, позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Стрийської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, Стрийська міська рада, Верхньостинавська сільська рада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання єдиним спадкоємцем,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом в суд до Стрийської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, Стрийська міська рада, Верхньостинавська сільська рада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання єдиним спадкоємцем.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК вона є спадкоємцем першої черги за законом. В червні 2015 р. вона вперше звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори, проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що що не сплив шестимісячний строк для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися пізніше, а саме, ближче до кінця цього строку. 22.11.2015р. вона звернулася вдруге до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус знову відмовили їй з причини недійсності її особистого паспорта (через відсутність вклеєного фото). Після відновлення паспорта, 21.12.2015 року вона звернулася до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вже втретє, але листом державного нотаріуса від 29.01.2016 року за №150/01-24 їй знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, однак на цей раз вже у зв»язку із пропуском встановленого законом шестимісячного термін. Вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Стрийської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, Стрийська міська рада, Верхньостинавська сільська рада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання єдиним спадкоємцем - задоволено частково.

Вирішено визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в 6 (шість) місяців, для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області. Вважає, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 за правом представлення, оскільки її батько, ОСОБА_5, помер раніше, а саме 27 серпня 2002 року. 22 листопада 2015 року вона звернулась в Стрийську державну нотаріальну контору із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 698/2015 рік. Позивач, в свою чергу, не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщин у передбачений законом строк без поважних причини, так як їй було відомо про смерть батька та відкриття спадщини після його смерті. Оскільки, апелянт подала заяву про прийняття спадщини, то по спливу шестимісячного строку вона фактично прийняла спадщину. Крім того, вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можна вважати поважними, оскільки нотаріус не вправі відмовити у прийнятті заяви про прийняття спадщини з тих підстав, що не сплив шестимісячний строк. Разом з тим, позивач не була обмежена лише одним нотаріусом, який їй відмовив у прийнятті заяви, а мала можливість звернутися до будь-якого іншого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 26 травня 2015 року, актовий запис №301, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Стрий Львівської області. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач ОСОБА_4 є донькою померлого, а відтак і спадкоємцем першої черги, після смерті батька.

З листа Стрийської державної нотаріальної контори (вих.№150/01-24 від 29.01.2016 року) вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у прийняті заяви від 21.12.2015 року про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.2 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька позивача ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно. Позивач входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті батька, однак у визначений законом строк вона не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась у нотаріальну контору 21 грудня 2012 року. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що шестимісячний строк пропущений позивачкою менш як на один місяць. Не заперечується сторонами і та обставина, що позивачка була позбавлена можливості звернутись вчасно через відсутність у паспорті вклеєної фотографії.

Аналізуючи поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки такі пов'язані з об'єктивними труднощами для позивача на вчинення цих дій, тому позовні вимоги в частині визначення їй строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом суд першої інстанції вірно вважав підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

В частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання єдиним спадкоємцем рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.,

Ніткевич А.В.