УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки В.В. на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року фермерське господарство «БуркаВ.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області його прав, гарантованих ст. ст. 40, 55, 56 Конституції України, шляхом невиконання вимог законів та своїх обов'язків, порушення присяги суддею, що, на його думку, підтверджується ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2016 року у справі № 454/819/16-к.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі у частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Бурка В.В.» відхилено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ФГ «Бурка В.В.», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у п. п. 3,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог щодо незаконності дій Сокальського районного суду Львівської області та завдання позивачу моральної шкоди, оскільки скасування ухвалою суду апеляційної інстанції постанови районного суду про відмову у відкритті кримінального провадження за заявою представника ФГ «Бурка В.В.» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не свідчить про незаконність дій судді чи порушення останнім присяги.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М.Коротун

О.В.Попович