РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позов мотивує тим, що вона, ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом та довідкою Ужгородського міжрайонного ВП технічної інвентаризації.

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої 16.11.2016 року за № НОМЕР_1 «Житлова ремонтно-експлуатаційна контора № 4», у даній квартирі проживає вона ОСОБА_1, донька ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2

Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з серпня 2010 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не зявляється, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.10.2016 року. Її прохання щодо виписки відповідачем повністю ігноруються.

Зазначає, що відповідач, який не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності в звязку з розлученням, понад один рік.

Також вказує, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, чим обєктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду.

З посиланням на викладене просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 15 в будинку 46 по вул. Льва Толстого у м. Ужгород та примусово зняти його з реєстраційного обліку в квартирі.

У судове засідання позивачка не зявилася, однак подала до суду заяву від 22.03.2017 року про розгляд справи за наявними матеріалами без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву від 21.03.2017 року, в якій зазначив, що з матеріалами та аргументами, викладеними у позовній заяві згоден і не заперечує проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що стверджується довідкою Ужгородського міжрайонного малого виробничого підприємства технічної інвентаризації № 6528 від 23.09.1997 року.

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано і відповідач ОСОБА_2 у зазначеній вище квартирі не проживає, що стверджується даними акту про не проживання за місцем реєстрації від 17.10.2016 року, який засвідчений підписами сусідів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з даними довідки начальника відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 18.01.2017 року за № 63 та за відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 18.01.2017 року за № 4.7./409, відповідач значиться зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Реєстрація відповідача у квартирі, що належить ОСОБА_1 є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує її конституційні права.

Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 з серпня 2010 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Водночас, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відтак, вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір у сумі 551,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 174, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 15 в будинку № 46 по вул. Льва Толстого у м. Ужгород.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик