РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: Шевченківська селищна рада Харківської області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, оскільки відповідач фактично більше року не проживає у вищезазначеній квартирі після її продажу позивачу, яка в даний час належить позивачу на праві приватної власності..

У судовому засіданні позивач по справі - ОСОБА_1 позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на задоволенні позову.

Відповідач по справі у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце всіх судових засідань по суті повідомлялася належним чином відповідно до п. 4. ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить копія повістки про виклик до суду (а.с.13).

Третя особа - представник Шевченківської селищної ради у судове засідання не з'явився, надавши до суду лист № 221 від 06.03.2017 року про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог - не заперечують (а.с.15).

Свідок по справі - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що цілком підтверджує той факт, що ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає і добровільно після продажі квартири позивачу виїхала на постійне місце мешкання до свого рідного брата до Білорусії.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини пов'язані з правом власності.

Позивач по справі - ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 554 від 26.12.2016 року в матеріалах справи (а.с.3,4).

26.12. 2016 року позивачкою було придбано майно у відповідача, яке складається з квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу і витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76943190 відповідно до свідоцтва про придбання майна від 26.12.2016 року позивачкою (а.с.5).

Окрім позивача по справі, у вищевказаній квартирі зареєстрована колишня власниця - ОСОБА_2, яка як зі слів позивача після продажу квартири виїхала до Білорусії.

Про те, що відповідачка добровільно продала квартиру позивачці і виїхала до Білорусії підтверджується і письмовим поясненням свідка ОСОБА_3, який відповідно до довіреності посвідченої приватним нотаріусом діяв від імені відповідачки при продажі квартири позивачу (а.с.16).

Позивач по справі, як законний власник зазначеної квартири в даний час не має змоги на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, зокрема і з позовом про усунення перешкод у користуванні власністью.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право відповідача користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок із припиненням права власності особа втрачається й право користування жилим приміщенням.

Зазначені обставини є підставою для задоволення позову.

Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року (справа № 6-158 цс 14 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із будинку та зняття з реєстрації за заявою), та відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи і довідки начальника адресно- довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області (а.с.11), відповідач по даний час зареєстрований у АДРЕСА_1 яка належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо.

Як випливає із указаної норми зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням.

Положення ст.7 вищевказаного закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Враховуючи, що відповідач по місцю реєстрації в квартирі не проживає більше року після її продажі суд вважає належним позов задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, ЦПК України,

ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, суд -

ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду: С.М. Стеганцов