Справа № 266/4619/16-ц
Провадженя№ 2/266/269/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.03.2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянув у судовому засідання в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини через лінію розмежування в зоні проведення АТО без згоди та супроводження батька,

третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини через лінію розмежування в зоні проведення АТО без згоди та супроводження батька, просила надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на безперешкодний виїзд і виїзд через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції, з метою відвідування дому та родичів у м. Донецьк, в період з 20.05.2017 року по 31.08.2017 року, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, в її супроводі. Також надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на безперешкодний виїзд і виїзд на тимчасово окуповану територію в Автономну республіку Крим, з метою оздоровлення та відпочинку, в період з 28.04.2017 року по 19.05.2017 року, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, за її супроводу. Надати дозвіл їй, оформлювати проїзні документи для неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 грудня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу в них народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина постійна мешкає з нею та перебуває на її утриманні. У зв'язку з початком бойових дій її родина вимушена була переїхати до міста Маріуполь, де вона на даний час і мешкає з дитиною, про що має довідку внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день вона з чоловіком та дітьми бажає відвідати свою мати, яка мешкає в м. Донецьку, свій будинок, забрати необхідні речі, а в літній період відпочити та оздоровити ОСОБА_3 у Автономній республіці Крим. Відповідач згоди на виїзд дитини не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, до суду не з'явилися, надали заяву, якою підтримали доводи позову, просили справу розглянути без їх участі, позов просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 до відкритого судового засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений через оголошення у пресі (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Кур'єр»), у зв?язку з чим суд, керуючись ч. 4 статтею 169 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу без його участі та на підставі статті 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_5 до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 11.03.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадяни України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області від 02.09.2009 року, актовий запис 414, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП БТІ м. Донецька квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст. 313 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України» від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 2 п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.7 ст.6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Європейської Конвеції про права дитини держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На теперішній час, у зв'язку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції позивачка має можливість виїхати з дитиною в Автономну республіку Крим для відпочинку та відвідати родичів у місті Донецьку, однак відповідач не надає згоди на вивезення дитини.

Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

За таких обставин суд, з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Згідно рахунку № 875 ДП «Редакції газети «Урядовий кур'єр» від 23.01.2017 року позивачем понесені витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 420,00 грн.

Витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сенсі ст. 79 ЦПК України, відносяться до судових витрат.

Крім того, при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір, який на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини через лінію розмежування в зоні проведення АТО без згоди та супроводження батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Донецька, Донецької області, на безперешкодний виїзд і виїзд через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції, з метою відвідування дому та родичів у м. Донецьку, Донецької області, в період з 20.05.2017 року по 31.08.2017 року, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, в супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Донецька, Донецької області, на безперешкодний виїзд і виїзд на тимчасово окуповану територію в Автономну республіку Крим, з метою оздоровлення та відпочинку, в період з 28.04.2017 року по 19.05.2017 року, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, в супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформлювати проїзні документи для тимчасового виїзду за межі території України, на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецька, Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2, в сумі 420 грн. 00 коп. (чотириста двадцять грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Курбанова Н. М.