АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Підпалий В.В.
№22-ц/796/3701/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №682/706/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної адміністрації Залізничного транспорту України «Укрзалізниця» про визнання правочину недійсним, відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати правочин з купівлі ним квитка до м. Києва на 07.03.2016 року для онучки ОСОБА_2 - недійсним, стягнути з відповідача 29 грн. 50 коп. матеріальної шкоди та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що 04.03.2016 року він придбав 4 квитка на 07.03.2016 до Києва для себе, дружини та двох онуків. 05.03.2016 року при купівлі зворотних квитків касир повідомив, що на онуку квиток можна не купувати, оскільки дітей віком до 6 років можна перевозити безкоштовно. При перевірці зворотних квитків, ним було виявлено, що у вартість квитків входить чай, який він не замовляв, про що касир його не попередив, тим самим ввів його в оману, у зв'язку з чим він повернув квитки у кacy.

06.03.2016 року він повернув зворотній квиток онуки - дитини віком до 6 років, вартістю 60 грн. 33 коп. З вартості квитка було відраховано суму 29 грн. 50 коп., що підтверджується копією допоміжного документу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що суд не встановив, чи були у нього працівником каси з'ясовані ці питання та не взяв до уваги доводи про те, що його навіть не попередили про те, що входить у вартість квитка.

Крім того, він ,на відміну від працівників відповідача, діяв відповідно до норм діючого законодавства та захищав не тільки свої особисті інтереси, а й інтереси його родини.

Сторони в судове засідання не з»явилися , по день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 04.03.2016 року позивач придбав 4 квитка на 07.03.2016 до Києва для себе, дружини та двох онуків.

06.03.2016 року позивач повернув зворотній квиток дитини віком до 6 років, вартістю 60 грн. 33 коп. З вартості квитка було відраховано суму 29 грн. 50 коп., що підтверджується копією допоміжного документу.

Відповідно п.п.2.49, 2.53 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року № 411, під час отримання проїзного документа пасажир повинен, не відходячи від каси, перевірити правильність зазначених у ньому відомостей, у тому числі прізвища та імені, та одержану здачу. Під час оформлення проїзних документів касир або інший працівник, якій одержує гроші під час розрахунку з пасажиром, повинен з»ясувати, чи згоден пасажир сплатити вартість за користування у вагоні постільними речами та інші послуги, що надаються суб'єктом господарювання.

Відповідно до п.п.2.31-2.33 Правил дитина віком до 6 років, якщо вона не займає окремого місця, перевозиться з дорослим пасажиром безоплатно без придбання проїзного документа. При прямуванні з одним дорослим пасажиром більше однієї дитини до 6 років пасажир повинен додатково придбати дитячий документ на кожне місце, займане дітьми. Перевезення дитини віком від 6 до 14 років та дитини віком до 6 років, для якої супровідник бажає мати окреме місце, здійснюється за дитячими проїзними документами.

Відповідно до п. 2.14 правил перевезення пасажирів біля кас повернення невикористаних проїзних та перевізних документів розміщується інформація про умови повернення фізичними та юридичними особами проїзних та перевізних документів, у тому числі оформлених за межами України, режим роботи кас.

Пунктом 19.1 Правил перевезення пасажирів передбачено, що повернення платежів за невикористані проїзні документи провадиться у будь-якому пункті продажу проїзних документів залізниць України з пред'явленням у касу повернення платежів проїзного документа та документа, що посвідчує особу.

Підстави та порядок повернення коштів за невикористані проїзні документи передбачені п. 19 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

При розрахунку суми вартості повернення проїзних документів враховуються наступні фактори: п. 19.11 Правил: якщо пасажир відмовився від поїздки з особистих причин в термін: не менше ніж за 24 години до відправлення поїзда, то йому виплачується повна вартість квитка і плацкарти; від 24 до 9 годин до відправлення поїзда, то йому виплачується повна вартість квитка і 50 відсотків вартості плацкарти; менше ніж за 9 годин до відправлення поїзда виплачується повна вартість квитка, а вартість плацкарти не виплачується; після відправлення поїзда, але не більше ніж через годину після його відправлення, виплачується 10 відсотків вартості квитка і плацкарти.

Крім того, у всіх випадках повернення проїзних документів пасажир, крім випадків, що сталися з вини перевізника, вносить плату за послуги (14,5 грн.) (комісійний збір). Кошти, сплачені за послуги (14,5 грн.), пов'язані з резервуванням місць і продажем проїзних документів, не повертаються, за винятком випадків, коли повернення здійснюється з вини залізниці (п. 19.14 Правил).

Квиткові каси ст. Славута здійснюють продаж проїзних документів через Єдину автоматизовану систему керування пасажирськими перевезеннями (АСК ПП УЗ).

Всі розрахунки з оформлення та повернення здійснюються автоматично вищевказаною системою згідно тарифів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2012 р. № 170, зі змінами, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 21.07.2014 р. № 332 та наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 24.03.2016 р. № 220 «Про встановлення єдиних цін на основні послуги, які надаються пасажирам на вокзалах і в поїздах» (до 01.04.2016 p. наказом від 17.08.2011 p. № 02-Н «Про встановлення переліку платних послуг, що надаються пасажирам» зі змінами внесеними наказами № 513-Н від 17.08.2011 p., № 478-Н від 06.08.2014 р, № 508-Н від 28.08.2014 p.).

При поверненні проїзних документів не менше ніж за 24 години до відправлення поїзда виплачується повна вартість квитка і плацкарти (п. 19.11 правил), при цьому стягується плата за послугу з повернення проїзного документа у розмірі 15,00 (з 01.04.2016 p.- 16,00 грн.) та не повертається сума за послугу з оформлення проїзного документа у розмірі 14,50 грн. (з 01.04.2016 p.- 16,00 грн.), що в сумі складає 29,50 грн.(п. 19.14 Правил).

Отже, суд дійшов вірного висновку про відсутність з боку відповідача порушень правил пасажирських перевезень та норм укладення договору перевезення, оскільки позивач при купівлі квитка до м. Києва на дитину віком до 6 років (тобто про наявність пільги) не повідомив про це касира залізниці.

Вимоги позивача про повернення 29 грн. 50 коп., які утримав відповідач, також не підлягають задоволенню, оскільки при поверненні квитка застосовується п. 19 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

В силу ч.1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (п.2 ч.1 цієї норми Закону).

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг (п.3 ч.2 цієї норми Закону).

Крім того, пунктом 7 частини 1 статті 21 цього Закону визначено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів того, що відповідач застосовуючи нечесну підприємницьку практику самостійно включив до вартості квитка послуги з надання чаю, оскільки при купівлі квитка касир запитує про те, чи бажає клієнт отримати послуги з надання постільної білизни та чаю.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Наразі, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, а судом з доказів, наданих позивачем, не встановлено протиправних дій відповідача, які були б в причино-наслідковому зв'язку з моральними стражданнями, на які вказує ОСОБА_1

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді