Справа № 159/3708/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П.Ю.
Провадження № 22-ц/773/363/17 Категорія: 46 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

секретар Концевич Я. О.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ремонтне житлово-комунальне підприємство № 1 м. Ковель, до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, в жовтні 2016 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_1, двома її дітьми - ОСОБА_8, ОСОБА_9, дочкою ОСОБА_2 та її дітьми - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 зареєстровані в квартирі, що належить виконавчому комітету Ковельської міської ради та знаходиться в АДРЕСА_3. ОСОБА_4 є відповідальним квартиронаймачем, на ім'я якої відкрито особовий рахунок. Відповідач ОСОБА_2 та її діти з червня 2013 року не проживають за вказаною адресою. Відповідач винаймає житло, а її діти проживають разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2013 року, яким встановлено місце проживання дітей разом з батьком. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не приймає участі у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як під час проживання відповідача в спірній квартирі, так і за час її відсутності, за власний рахунок сплачували комунальні послуги за найману квартиру та проводили в ній ремонт. На підставі викладеного, ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, просила визнати відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_5

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, апеляційну скаргу не визнали та просили її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та її діти були відсутні у вказаному житлі понад шість місяців з об'єктивних причин, зареєстровані у цій квартирі у встановленому законом порядку, а тому вони мають право на участь у приватизації квартири на таких же правах, як і інші особи, що зареєстровані в квартирі.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 є відповідальним наймачем квартири АДРЕСА_1, яка не приватизована та належить виконавчому комітету Ковельської міської ради, що підтверджується довідкою (випискою про склад сім'ї та прописку) № 384, виданою 19.09.2016 року Ремонтним житлово-комунальним підприємством № 1 м. Ковеля (а.с. 8).

В цій квартирі, крім ОСОБА_4, зареєстровані: її дочка ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9, дочка ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, що визнається сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 понад три роки фактично не проживають за місцем реєстрації, їх особисті речі в квартирі відсутні. Відповідач ОСОБА_2 винаймає окрему квартиру, а малолітні діти проживають разом з батьком ОСОБА_3 за іншою адресою. Вказане не заперечується відповідачем ОСОБА_2

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2013 року, визначено місце проживання дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, за адресою проживання їх батька ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_4. Вказане рішення набрало законної сили 08.11.2013 року (а.с. 9-10).

Згідно довідки (виписки про склад сімї та прописку) № 384, виданої 19.09.2016 року Ремонтним житлово-комунальним підприємством № 1 м. Ковеля, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в спірній квартирі з 2003 року; її малолітня дочка ОСОБА_5 з 2007 року; її малолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_6, з моменту народження, тобто з 2007 року (а.с. 8).

Виходячи з аналізу змісту Закону України від 19 червня 1992 р. № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 Цивільного кодексу України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-125цс12, Верховний Суд України зазначив, що суди не повинні пов'язувати право осіб на приватизацію з фактом їхньої реєстрації в спірній квартирі, яка здійснюється на підставі Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а лише з їхнім правом на житло та фактом проживання у квартирі.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів, пояснень сторін, показів свідків, підставно прийшов до висновку, що відповідач вимушено залишила спірну квартиру, оскільки позивач та її представник змінили замки в вхідних дверях.

В суді першої інстанції знайшло підтвердження те, що хоча відповідач ОСОБА_2 й не надавала допомоги на утримання квартири в грошовому еквіваленті, проте позивач та решта осіб, які фактично проживали в спірній квартирі, реально користувались комунальними послугами, але сплачували їх вартість по пільгових тарифах до 01.07.2015 року завдяки пільзі, яку оформила відповідач (а.с. 60, 61, 70). Отже, оформлення пільг з користування жилим приміщенням відповідачем ОСОБА_2 свідчить про те, що вона не втрачала інтересу до спірного житла, хоч у зв'язку з конфліктами між нею та позивачем і представником позивача залишила спірне жиле приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність відповідача та її неповнолітніх дітей у спірному жилому приміщенні з поважних причин, оскільки позивач не заперечувала факту чинення перешкод у користуванні даним жилим приміщенням позивачці, яка іншого житла не має, у зв'язку з чим не заперечувала проти встановлення місця проживання її дітей з батьком - третьою особою ОСОБА_3 під час розгляду спору про встановлення місця проживання дітей, що підтверджується рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дітей (а.с. 9).

Крім того, задоволення судом вимог позивача про визнання відповідача та її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням, буде підставою для позбавлення останніх права участі у приватизації спірної квартири та права власності на частку в квартирі, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості та забезпечення інтересів дітей, суд постановив обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається, а тому колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді