АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/818/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа з самостійними вимогами: ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на проживання та усунення перешкод в користуванні житлом, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 57/100 частини будинку № 17 по провулку Транспортний в м. Черкаси.

У вказаному будинку зареєстровані його донька ОСОБА_6, та її неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10, проте станом на 30 червня 2016 року донька та внуки більше двох років в будинку не проживають. Їх місце проживання позивачу невідоме.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою пров. Транспортний,17 в м. Черкаси.

10 серпня 2016 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси було залучено до участі по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Черкаської міської ради.

19 січня 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_8, третя особа з самостійними вимогами: ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на проживання та усунення перешкод в користуванні житлом, посилаючись на те, що вона являється дочкою ОСОБА_8, а її неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 являються його внуками.

Будучи власником будинку позивач за первісним позовом 16 листопада 2007 року надав згоду на вселення до будинку дочки та внуків, а в травні 2014 року до будинку також переїхала мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7 за попередньої домовленості про це з власником будинку її колишнім чоловіком ОСОБА_8

В 2014 році в звязку з виявленням захворювання ока у ОСОБА_10, та необхідністю проведення повторної операції, на пропозицію батька дітей громадянина Ісламської республіки Пакистан ОСОБА_11 позивачка за зустрічним позовом погодилась на виїзд до вказаної країни для проходження лікування сина, де дитина знаходиться до цього часу.

ОСОБА_6 вказує, що оскільки вона та ОСОБА_7 вселилися до будинку № 17 по пров. Транспортний, 17 в м. Черкаси зі згоди власника цього будинку як члени його сімї та тривалий час у ньому проживають, приймають участь у витратах по його утриманню, тому вони мають право на проживання в ньому і надалі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просила суд визнати за нею та її неповнолітніми дітьми, ОСОБА_7 право на користування житловим приміщенням у будинку № 17 по провулку Транспортний в м. Черкаси як членам сімї власника будинку, а у задоволенні первісного позову відмовити.

14 лютого 2017 року ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та просила суд зобовязати ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні позивакою з її неповнолітніми дітьми, ОСОБА_7 житловим приміщенням в будинку № 17 по провулку Транспортний в м. Черкаси; зобовязати надати доступ до житлового приміщення, до майна та особистих речей; зобовязати відповідача за зустрічним позовом не чинити перешкоди в користуванні даним житловим приміщенням. В позові ОСОБА_8 відмовити за безпідставністю. Визнати за ОСОБА_6, її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 право на користування житловим приміщенням у будинку № 17 по провулку Транспортний в м. Черкаси як членам сімї власника будинку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2017 року позов ОСОБА_8 задоволено та визнано ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 Ваела Різвановича, ОСОБА_6 Наела Різвановича такими, що втратили право користування жилим будинком № 17 по провулку Транспортному в м. Черкаси.

У зустрічному позові ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування усіх фактичних обставин справи, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи в зустрічних позовних вимогах, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_6 у будинку № 17 по провулку Транспортному в м. Черкаси не проживає більше двох років без поважних причин, а ОСОБА_7 не набула права на користування будинком позивача.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_8 є власником 57/100 частини будинку по провулку Транспортний, 17 в м. Черкаси, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 32-33).

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 у вказаному домоволодінні зареєстровані три особи: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

ОСОБА_6 являється дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №116482 (а.с.125), а ОСОБА_6 Ваел, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 Наел, ІНФОРМАЦІЯ_7, в свою чергу являються синами ОСОБА_6 та ОСОБА_11, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 134-135).

ОСОБА_6 вселялась в житловий будинок за адресою м.Черкаси провулок Транспортний 17/1 зі згоди ОСОБА_8, що підтвержєується його нотаріально посвідченою заявою від 1 листопада 2007 року.(а.с.144)

З травня 2014 року ОСОБА_6 та її діти у вказаному будинку не проживають.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином у відносинах між позивачем за первісним позовом та відповідачем спірним є питання чи з поважних причин відповідач відсутня понад строки встановлені законом.

Представник ОСОБА_6 причиною тривалої відсутності відповідача за первісним позовом та її дітей у зареєстрованому місці проживання вказує факт лікування ОСОБА_6 Ваела в республіці Пакистан, де проживає батько дітей.

При цьому суду представником відповідача за первісним позовом на підтвердження вказаних доводів надано ультразвукове дослідження, яке проведено 27 січня 2014 року Черкаською обласною дитячою лікарнею та при якому виявлено у ОСОБА_6 Ваела ехо-ознаки кисти лівої орбіти (а.с.59), у звязку з чим йому було виписано направлення до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова» в м. Одеса для визначення питання подальшої політики лікування (а.с.60).

Відповідно до виписки з історії хвороби № 3423 ОСОБА_9, йому рекомендовано нагляд ортопеда за місцем проживання, ЛФК та ортопедичне взуття з жорсткими берцями (а.с. 138).

Представником ОСОБА_6 також було надано висновок зроблений в Пакистані, який отриманий в результаті проведення МРТ головного мозку і очних ямок ОСОБА_6 Ваела Різвановича, в якому не міститься рекомендацій щодо можливих методів лікування або ж проведення оперативного втручання (а.с.181).

Вказані докази підтверджують, лише те, що відносно здоровя дитини проводились певні дослідження в тому числі за кордоном, однак не доводять, що там проводиться лікування, в звязку з чим відповідач не проживає в будинку, що належить позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що причиною не проживання ОСОБА_6 та її дітей за місцем реєстрації також є небажання батька дітей надавати дозвіл на оформлення документів для виїзду з Пакистану. Проте доказів на підтвердження вказаних доводів апеляції суду надано не було.

Таким чином те, що ОСОБА_6 та її діти не проживають в будинку з поважних причин не доведено відповідачем.

Крім іншого, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що ОСОБА_7 не довела свого права на проживання у вказаному житловому будинку, оскільки в ньому не зареєстрована та доказів, що вона проживає там за погодженням з власником житла до суду також надано не було.

Порядок введення надзвичайного стану визначений ст..5 Закону України «Про правовий режим надзвичайного стану» тому посилання апелянта на Указ Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 є необґрунтованим.

Питання майна, про яке стверджують апелянти, не є предметом в даній справі, оскільки вирішується шляхом предявлення позову про витребування такого майна, а не шляхом доступу до житлового приміщення.

Таким чином доводи апеляційної скарги правильності висновків районного суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування справедливого по суті і правильного рішення.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :