Справа № 367/6346/17
Провадження № 2-з/367/188/2017
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ірпінського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Сіті» про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди.

Представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить до розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-Сіті», , про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди на суму 607 350 гривень 00 копійок накласти арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м. що розташована за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вулиця Пономарьова, будинок 26, корп.. 1, квартира 327, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авер-Сіті», .

В судове засідання сторони не викликалися.

Оглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 367/6346/17 суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності накладення арешту на майно відповідача, як цього вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Крім того, заявником не надано відомостей щодо власника квартири на яку вона просить накласти арешт станом на дату звернення з заявою про забезпечення позову до суду, оскільки, до заяви долучено інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 12.10.2017 року, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 152, 153, 197 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ф. Карабаза

/