Провадження №2/524/1147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Воблікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 1 вересня 2009 року він був затриманий, як підозрюваний в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 вересня 2009 року строк затримання продовжено до 10 діб. 9 вересня 2009 року йому було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а у подальшому обвинувачення було перекваліфіковано на ч. 1 ст. 191 КК України. 11 вересня 2009 року відносно нього судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

24 жовтня 2012 року дана кримінальна справа відносно нього закрита на підставі п.2 ст.6 КПК України у зв'язку із відсутністю в його діях складу злочину. Загалом він перебував під кримінальним переслідуванням протягом 38 місяців. Вважав, що неправомірними діями органів досудового розслідування та прокуратури, йому завдано моральних страждань та порушено усталений спосіб його життя, тому відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив стягнути з Державного бюджету України за рахунок коштів, які обліковуються у Державній казначейській службі України шляхом безспірного списання коштів на його користь моральну шкоду в сумі 3806208 грн, завдану йому незаконними діями органу досудового розслідування прокуратурою Полтавської області.

В судовому засіданні позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що в зв'язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, він втратив свій бізнес, було підірвано його авторитет, погіршився стан його здоровя. Діями прокуратури йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 3806208 грн

Представник відповідача прокуратури Полтавської області і третьої особи Кременчуцької місцевої прокуратури, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих завдання йому моральної шкоди та доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв'язок між діями прокуратури та наслідками у вигляді завданої позивачу шкоди. Вважала, що висновок експерта, яким визначено розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди не є належним доказом, оскільки експерт висловлює свої припущення, які не ґрунтуються на наукових методиках.

Представник відповідачів ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Державної казначейської служби України ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що Державна казначейська служба України не вступала у правовідносини із позивачем. Вважала, що позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, який на його думку підлягає стягненню та не наведено доказів спричинення такої шкоди.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Судом встановлено, що 01.09.2009 ОСОБА_1, 07.01.1968р.н., був затриманий старшим помічником прокурора м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 відповідно до ст. 106(115) Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960, як підозрюваний в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Підставою затримання ОСОБА_1 стало те, що очевидці, в тому числі й потерпілі, прямо вказали на дану особу, що саме він вчинив злочин(т.1, а.с.8-13).

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2009 щодо ОСОБА_1 було продовжено строк затримання до 10 діб(т.1, а.с. 18)

09.09.2009 ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 ч.4, ст.191 ч.5, ст.209 ч.1,2, ст.364, ч.2, ст.366 ч.2 КК України та 11.09.2009 Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області відносно позивача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою(т.1, а.с.137).

27.07.2012 прокурором прокуратури м. Кременчука ОСОБА_6 винесено постанову про зміну обвинувачення в суді, відповідно до якої обвинувачення, предявлене ОСОБА_1 змінено з ст.191 ч.3, ст.191 ч.4, ст.191 ч.5, ст.209 ч.1,2, ст.364, ч.2, ст.366 ч.2 КК України на ч.1 ст.190 КК України(т.1, а.с.35).

Постановою Крюківського районного суду Кременчука Полтавської області від 02.08.2012 матеріали в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України виділені з кримінальної справи №1-5/2011 та направлені прокурору м.Кременчука Полтавської області для організації проведення додаткового розслідування(т.1, а.с.40-41)

24.10.2012 постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області кримінальна справа №09815073, порушена за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відносно ОСОБА_8 закрита на підставі п. 2 ст.6 КПК України від 28.12.1960 за відсутністю в діях складу злочину(т.1, а.с. 138-140).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Підстави, порядок і розмір такої шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»( далі - Закон).

В п.5 ст. 3, ч.1, 2 ст.1 Закону визначено, що відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно п.17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затверджено наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41 (далі Положення) передбачене частиною 5 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст.13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст.12 Закону. Якщо для з'ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що у зв'язку із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності; незаконним перебування протягом 38 місяців під кримінальним переслідуванням; незаконним позбавлення волі, яке виразилось в незаконному затриманні; незаконним арештом та перебуванням під вартою протягом 49 діб; незаконним перебуванням в статусі обвинуваченого із запобіжним заходом у вигляді підписки про невиїзд; накладенням арешту на все майно та його вилучення та утримання протягом 3 років; проведенням обшуків, а також розповсюдженням інформації, про вчинення ним злочину, шляхом надання запитів до різних установ у нього виникли тривалі, інтенсивні і негативні за своїми проявами та наслідками моральні страждання.

В судовому засіданні 08.11.2017 були досліджені матеріали кримінальної справи №1-5/2011 по обвинуваченню ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2,3 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1,2 ст.366 КК України.

Так, під час досудового слідства Прокуратурою м.Кременчука надсилались запити до різних органів та установ, в яких у стверджувальній формі зазначалось про те, що директор ТОВ «Пожежне спостереження» ОСОБА_1 за попередньою змовою із своїм чоловіком ОСОБА_1 шляхом укладання фіктивного договору оренди автомобіля НОМЕР_1, 2005 р.в. привласнили кошти товариства( Т.3 Кримінальної справи №1-5/2011, а.с. 1, 8, 11, 14, 20, 22, 183, 216; т.6 а.с.85)

Також, під час досудового слідства на майно ОСОБА_1 було накладено арешт, що підтверджується копіями постанов про накладення арешту на майно від 02.09.2009(т.1, а.с.15-17), що позбавило останнього вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власністю.

Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29.09.2009 по справі №11-335-350/2009 скасовано постанову Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області, якою затримання ОСОБА_1 визнано законним та визнано незаконним його затримання.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №527 від31.12.2015 відносно ОСОБА_1 внаслідок незаконного кримінального переслідування ОСОБА_1, незаконного затримання та тримання під вартою, незаконного обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконного накладення арешту на майно та сукупності проведення інших процесуальних дій, що безпосередньо повязані із кримінальним переслідуванням, підекспертному спричинено суттєві моральні (психічні та фізичні) страждання.

Також, надані позивачем копії виписок з історії хвороби із різних медичних закладів підтверджують погіршення стану здоровя позивача.

Встановлені обставини, на думку суду, підтверджують те, що внаслідок незаконних дій органів прокуратури ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що відповідно до ст.13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Загалом ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період з 01.09.2009 по 24.10.2012, що становить 37 місяців та 24 дні. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120877,52 грн(37 місяців та 24 дні * 3200грн(мінімальний розмір заробітної плати на час розгляду справи судом відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік»)

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.3, 10, 15, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 120877,52 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Д.Андрієц