Провадження №2-о/521/81/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Янкул Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР, про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва за №212 про право власності на квартиру за №48 в будинку №78 по вул. Косвенній в місті Одесі, від 04.07.1996 року виданого Управлінням житлово комунального господарства виконокому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації за №3177 стр. 169 кн. 102 доп. від 15.07.1996 року, на імя ОСОБА_3.

У підтвердження своїх вимог заявник посилається на те, що заявнику на праві власності належить АДРЕСА_1 (Косвенная) в м. Одесі на підставі свідоцтва №212 про право власності на квартиру від 04.07.1996 року. У заявника виникла необхідність в упорядженні документів для подальшого упорядження майном, однак, виявилось, що в вказаному свідоцтві про право власності маються розбіжності в написанні прізвища, а саме записано «Чернишова», замість правильного «Чернишева», відповідно до паспорту заявника.

Таким чином, через вказаний недолік заявник не може реалізувати свої права щодо власності вказаного майна та змушена звернутися до суду.

Заявник приймала участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники заінтересованої особи не приймав участь у судовому засіданні, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому засіданні встановлено, що заявнику на праві власності належить АДРЕСА_1 (Косвенная) в м. Одесі на підставі свідоцтва №212 про право власності на квартиру від 04.07.1996 року.

Однак, виявилось, що в вказаному свідоцтві про право власності маються розбіжності в написанні прізвища, а саме записано «Чернишова», замість правильного «Чернишева», відповідно до паспорту заявника.

Так, судом встановлено, що в даному випадку має місце факт помилки при написані прізвища у свідоцтві про право власності. Цей факт підтверджується повним збігом записаних українською мовою імя та по батькові заявника як в паспорті, так і в правовстановлюючому документі.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило його звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Отже, суд приходить до висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать про належність правовстановлюючого документу саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва за №212 про право власності на квартиру за №48 в будинку №78 по вул. Косвенній в місті Одесі, від 04.07.1996 року виданого Управлінням житлово комунального господарства виконокому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації за №3177 стр. 169 кн. 102 доп. від 15.07.1996 року, на імя ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий