Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

із секретарем Зіньковець О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 06.02.2017 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді місцевого суду від 06.02.2017, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В обґрунтування підстав повернення позовної заяви з додатками позивачу суддя зазначив, що справа не підсудна Новозаводському районному суду м. Чернігова, оскільки місце реєстрації відповідача в Чернігівській області не значиться, а тому позивачу слід подати позов до належного суду.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає матеріалам справи та нормам чинного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Крім того, у ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

На цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п.2 ч.1 ст.1, ст.ст. 75-77).

Право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу (стаття 55 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 63 цього Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 вищевказаного Закону, правові наслідки подружжя визнаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один із подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про приватне міжнародне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до інформації від адресно - довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області місце проживання ОСОБА_2, 1982 р.н. не значиться (а.с. 8).

В позовній заяві позивач зазначив останнє відоме місце проживання відповідачки - АДРЕСА_1, та зазначив, що оскільки спільне життя з відповідачкою не склалося, тому вона 17.05.2014 виїхала проживати до своєї тітки у Івано-Франківську область.

Так, в даній справі сторони у справі спільного закону не мають, оскільки відповідач є громадянином іноземної держави, а позивач є громадянином України.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування.

За таких обставин, судова колегія вважає що суд припустився порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті, виходячи з наведенного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала - скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 лютого 2017 року - скасувати, і передати питання у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: