АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 663/1508/16-ц Головуючий в І інстанції:
Єдиний унікальний номер справи: 22-ц/791/84/17 Ведмідська Н.І.
Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 року березня місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог банк послався на те, що 16 листопада 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку із чим станом на 23 червня 2016 року має заборгованість у загальному розмірі 68 342,25 грн., яка складається із: 12 631,80 грн. (заборгованість за кредитом); 51379,87 грн. (заборгованість по процентам); 600,00 грн. (пеня); 500,00 грн. (штраф фіксована складова); 3230,58 грн. (штраф процентна складова), яку банк просить стягнути із ОСОБА_3 на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 68 342,25 грн. та понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що банк в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не ознайомив його з умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту; при вирішенні питання про стягнення заборгованості не застосував строки позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права та обов'язки виникають у кожного контрагента.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 16 листопада 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою 3,00% на місяць за користування коштами із розрахунку 360 днів на рік та строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом в заяві-анкеті про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ОСОБА_3 підтвердив, що заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає укладений між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також у заяві-анкеті зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, котрі були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.10-14). Отже, посилання відповідача про те, що банк не ознайомив його із умовами та правилами надання банківських послуг є неприйнятними.

Що стосується доводів ОСОБА_3 щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зібрані у справі докази свідчать, що за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_3, 16 листопада 2010 року останньому була надана кредитна картка НОМЕР_3 із терміном дії по вересень 2012 року, на заміну якій 22 серпня 2012 року видана картка НОМЕР_2 з терміном дії по січень 2014 року, 26 грудня 2013 року - картка НОМЕР_4 з терміном дії по червень 2015 року та 15 липня 2015 року - картка НОМЕР_1 з терміном дії по лютий 2018 року (а.с.71).

Під час розгляду справи відповідач не заперечував факт отримання кредитних карток та проведення по ним операцій, пов'язаних із зняттям з рахунку коштів та поповнення карткового рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_3

Із виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості за договором встановлено, що відповідач постійно періодично проводив фінансові операції по рахунку, останній платіж був здійснений позичальником 28 грудня 2015року.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд, на підставі положень ст.264 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що банком не порушено строки позовної давності звернення до суду, у зв'язку із вчинення відповідачем дій, які свідчать про переривання цього строку.

Відповідно до положень п.3.2 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Позичальник надав згоду на змінення (зменшення або збільшення) кредитором кредитного ліміту у будь-який момент.

Пунктом 3.3 передбачено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою держателя платіжної карти відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

У розділі 2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операцій по платіжній карті над сумою залишку коштів на його картковому рахунку або встановленого ліміту кредитування.

Виписка із карткового рахунку ОСОБА_3 свідчить, що банк надавав позичальнику овердрафт, згідно умов укладеного між ними кредитного договору, з приводу чого збільшилася заборгованість за тілом кредиту.

Пунктами 5.5, 5.5.1, 5.5.2 розділу 2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів в році. За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» сторони погодити, що позичальник за користування кредитними коштами зобов'язаний сплатити банку проценти у розмірі 3,0% в місяць на залишок непростроченої заборгованості. У разі наявності несанкціонованого перевищення ліміту кредитування процентна ставка становить 4,5% в місяць.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при пролонгації кредитного договору на кожний новий строк застосовується процентна ставка, що діє у банку на день видачі нової платіжної картки.

Встановлено, що наказами №СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014року та №СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015року внесено зміни до тарифів банку та збільшено процентну ставку за кредитною карткою «Універсальна», яка з 01 жовтня 2014року становила 3,2%, а з 01 квітня 2015року - 3,9%.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає зазначеним наказам щодо визначення процентної ставки за користування коштами у відповідності до умов укладеного між сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. ст.11,18,21 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_3 не був попереджений про сукупну вартість кредиту та до договору не складений графік погашення заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно умов укладеного договору відповідачу видана платіжна картка, за якою не є можливим заздалегідь передбачити сукупну вартість кредиту, яка буде використана позичальником та скласти відповідний графік повернення коштів.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» сторони узгодили, що погашення заборгованості за договором повинно здійснюватися щомісячними платежами до 25 числа наступного за звітним місяця, у розмірі 7% від заборгованості але неменше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

Умовами кредитування також передбачено, що у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості, умовами договору передбачена пеня, котра складається з двох частин: пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/ 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше.

Отже, посилання ОСОБА_3 на те, що штраф та пеня визначені договором нараховуються, як один вид юридичної відповідальності, є безпідставними, оскільки вищенаведене свідчить про застосування штрафів і пені, як наслідок відповідальності за різні види допущених позичальником порушень.

Як вбачається з матеріалів справи, через неналежне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, станом на 23 червня 2016 року, позичальник має перед ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у загальному розмірі 68 342,25 грн., яку суд обґрунтовано стягнув на користь кредитора. Розмір заборгованості в ході розгляду справи боржником не спростовано належними та допустимим доказами.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О.Бездрабко

Судді: О.А.Кузнєцова

Л.А.Приходько