Справа № 127/3484/15-ц Провадження № 22-ц/772/67/2017Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 6Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К. ,Панасюка О.С.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 .,його представника адвоката Гурби М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ,за участю третіх осіб без самостійних вимог Вінницької міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самовільно збудованих будівель та споруд за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 05.04.2016 року ,-

В с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Вінницької міської ради, в якій просив зобовязати відповідача за власний рахунок знести: частину самочинної прибудови до балконів 2-го та 3-го поверхів будинку АДРЕСА_2 металевий паркан біля будинку АДРЕСА_2 а також частину самочинної прибудови, яка знаходиться на земельній ділянці спільного користування.

Зазначив ,що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.06.2011р. є співвласником АДРЕСА_1, власником АДРЕСА_3 у цьому ж будинку являється ОСОБА_3. Впродовж 2014 року ОСОБА_3, здійснив без будь-яких дозвільних документів, без належно оформленого та затвердженого проекту та з порушенням існуючих будівельних норм та правил прибудову до балконів будинку АДРЕСА_1 яка була зведена прямо перед вікнами належної позивачу квартири, котрі були заблоковані. Також, в порушення будівельних норм, ОСОБА_3 здійснив будівництво паркану висотою більше 2 м на відстані менше 1 метра від належної позивачу квартири АДРЕСА_1 чим фактично затулив вікна квартири позивача та унеможливив прохід між парканом та будинком та нормальне обслуговування належної позивачу частини будинку. Крім того, на земельній ділянці, яка є загальним проходом (тротуаром) ОСОБА_3 здійснив прибудову, яка займає частину земельної ділянки, належної Вінницькій міській раді, чим знову ж таки порушив будівельні норми та правила та створив незручності для перехожих, так як зайняв частину тротуару.

З огляду на вищевикладене позивач, з посиланням на ст. 15, 16, 376 ЦК України, звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

В подальшому позивач, з урахуванням висновку експертизи, змінював та уточнював позовні вимоги, останньою заявою про уточнення позовних вимог від 22.03.2016р. посилаючись на порушення його прав власника та на ст.391 ЦК України позивач просив:

- усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності частиною квартири АДРЕСА_1 які чиняться ОСОБА_3, шляхом знесення за рахунок останнього здійсненої ним самочинної прибудови до балконів 2-го та 3-го поверхів будинку АДРЕСА_1 яка на додатку №6 до висновку експерта від 25.11.2015р. План-схема конфігурації приміщень у будівлі з прибудовами, підвалом та мансардою, розташованої АДРЕСА_1 позначена рожевим кольором з надписом «Прибудова ОСОБА_3.».

- усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності частиною квартири , які чиняться ОСОБА_3, шляхом знесення за рахунок останнього самочинно побудованого ним металевого паркану зі сторони вулиці Тімірязєва, який на додатку №5 до висновку експерта від 25.11.2015р. План-схема Конфігурації приміщень у будівлі з прибудовами, підвалом та мансардою, розташованої по АДРЕСА_3 позначений стрілкою чорного кольору з надписом «Огорожа», та який закриває вікна в кімнати 2-2, площею 8 кв.м. та 2-3, площею 9,1 кв.м., що позначені на План-схемі синім кольором.

Рішенням Вінницького міського суду від 05.04.2016 року позов задоволено.

Усунено перешкоди в користуванні та розпорядженні належною ОСОБА_5 на праві власності частиною квартири АДРЕСА_1 , які чиняться ОСОБА_3, шляхом знесення, за рахунок ОСОБА_3, неправомірно збудованої ним прибудови до балконів 2-го та 3-го поверхів будинку АДРЕСА_1 яка на додатку №6 до висновку експерта від 25.11.2015р. План-схема Конфігурації приміщень у будівлі з прибудовами, підвалом та мансардою, розташованої АДРЕСА_1 (який є невідємною частиною рішення суду) позначена рожевим кольором з надписом «Прибудова ОСОБА_3.».

Усунено перешкоди в користуванні та розпорядженні належною ОСОБА_5 на праві власності частиною АДРЕСА_1 які чиняться ОСОБА_3 , шляхом знесення, за рахунок ОСОБА_3 , самочинно побудованого ним металевого паркану зі сторони вулиці Тімірязєва, який на додатку №5 до висновку експерта від 25.11.2015р. План-схема Конфігурації приміщень у будівлі з прибудовами, підвалом та мансардою, розташованої по АДРЕСА_3 (який є невід'ємною частиною рішення суду) позначений стрілкою чорного кольору з надписом «Огорожа», та який закриває вікна в кімнати 2-2, площею 8 кв.м. та 2-3, площею 9,1 кв.м., що позначені на План-схемі синім кольором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4539 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення ,яким в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що суд невірно оцінив докази та встановив обставини у справі, невірно застосував ст.ст.376,391 ЦК України та допустив висновки суду ,які не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ОСОБА_5 вважає рішення законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи ,рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У ч.1, 2 ст. 376 ЦК України, зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз'яснень п.33 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р.№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ,відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

ОСОБА_5, наряду з ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2001 року є співвласником квартири №2 ,що складає 7/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 частин цього будинку на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2005 року належали ОСОБА_3 та , як вбачається з витягу з реєстру прав власності станом на 30.08.2012 року складалась з житлового будинку « А», підвалу « п/А», житлової прибудови « А1», підвалу « п/А1», мансарди « м/А1», прибудови « А3», підвалу « п/А2, мансарди « м/А2», прибудови « А2», тамбура «а3», а також ганку, ганку та огорожі - 1-3. (а.с. 209, 230-231)

З належної йому частки ОСОБА_3 за договором дарування від 16.10.2012 року , 2/5 частини подарував ОСОБА_6 ,право власності якої було зареєстровано цього ж дня в державному реєстрі речових прав.

У період з 12.12.2014р. до 17.01.2015р. було встановлено ,що ОСОБА_3 без будь-якої необхідної дозвільної документації - будівельного паспорту на забудову та повідомлення про початок виконання будівництва ,а також проекту незаконно здійснив прибудову до частини будинку. Незважаючи на усні попередження та припис інспекції ДАБК в м. Вінниці №10 від 12.12.2014 року про усунення порушень законодавства та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КпАП України , не виконав вимоги припису та продовжив будівництво. Внаслідок зазначеного був складений акт про порушення ним статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, складений протокол щодо нього про адміністративне правопорушення в сфері містобудування від 17.01.2015 року ,а постановою ДДАБІ у Вінницькій області від 30.01.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним за ст.188-42 КпАП України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Встановлені факти будівництва спірної прибудови та паркану ОСОБА_3 без будь-якої дозвільної документації , останнім не оспорювався.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 16,316,319,376 391 ЦК про поновлення порушених прав власника шляхом зобов'язання відповідача знести будівлю прибудови та паркану, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із доведеності факту порушення відповідачем прав співвласника майна ,чинення перешкод з боку відповідача в реалізації позивачем права користування належною йому частиною житлового будинку. Суд вірно на підставі досліджених доказів встановив ,що ці порушення прав позивача та порушення з боку відповідача полягають у будівництві відповідачем на відстані 0,25-0,30 метра і 0,5 метрів відповідно від частини житлового будинку позивача, нежитлового приміщення з порушенням будівельних норм і правил , зокрема, норм щодо інсоляції приміщень ,що порушують права позивача на безпечне і функціональне користування своїм майном, а тому підлягає захисту в спосіб, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

В обґрунтування свого висновку суд послався на вищенаведені докази та висновок судової будівельно - технічної експертизи(а.с.74-87) , з яких вбачається факт здійснення відповідачем самочинного будівництва прибудови (реконструкції) - без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та повідомлення про початок виконання будівництва, без висновку на проект будівництва та погодження цього проекту з відповідними службами ,а також з порушенням державних будівельних норм, зокрема, щодо паркану- п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування Планування та забудова міських і сільських поселень» ,п.3.4 ДБН В.2.2.-15-2005 «Жилові будинки .Основні положення»

Будівництво прибудови на відстані 0,25 - 0,30 метра від вікон та житлового будинку позивача порушує будівельні норми та правила та належне освітлення приміщення позивача , а відтак і його право на безпечне користування своїм майном.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи, вимогами закону - ст. ст. 15, 16, 376, 391 ЦК України та роз'ясненнями п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України» відповідно до яких позов про знесення самочинно збідованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою ,права якої порушено ,з підстав ст.391 ЦК України.

До такого висновку дійшов і Верховний суд України у Постанові від 19.11.2014 по справі № 6-180цс14, що обов'язковий для застосування у подібних правовідносинах ,відповідно до якого , за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми що їх регулюють ,а тому дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення відповідачем прав ОСОБА_5, зокрема, зведенням будівлі - прибудови на 2 та 3 поверхах відповідачем на відстані 0,25-0,30 метра від стін та вікон його будинку ,а паркану - на відстані 0,5 метра від стін та вікон приміщень 2-2,2-3 та порушенням при цьому будівельних норм , що перешкоджає безпечному та функціональному користуванню позивачем його майном. Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Виходячи зі змісту порушеного права ОСОБА_5, відсутності обґрунтованих належними доказами доводів відповідача про можливість усунення порушення прав позивача іншим адекватним способом і враховуючи положення ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд першої інстанції правомірно застосував обраний ним спосіб - знесення будівлі та паркану , зведенням яких порушені його права.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм ст.376,391 ЦК України безпідставні, так як зведена прибудова відповідно до ознак самочинного будівництва ,що наведені в ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом ,а посилання на дозволи на будівництво прибудов , отримані в 2002 році, реалізовані сторонами раніше при здійсненні будівництва існуючих прибудов та не можуть прийматись як належні згоди при послідуючих будівництвах.

Доводи апеляційної скарги про відсутність порушень прав позивача в частині належної інсоляції його приміщення є необґрунтованим, так як спростовується висновком судової будівельно-технічної експертизи №1079/15-21 від 25.11.2015 року ,що узгоджується з іншими дослідженими судом доказами і підстав не довіряти висновку якої у суду немає.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів щодо статусу приміщень позивача, як житлових, доводи скарги щодо цих приміщень ,як нежитлових, не знаходять свого підтвердження, а тому є необґрунтованими.

При вирішенні питання про знесення здійсненої відповідачем прибудови щодо технічної можливості проведення ним відповідної перебудови ,то згідно висновку наявної судової будівельно-технічної експертизи ,як належного і допустимого доказу у справі, така технічна можливість проведення відповідної перебудови саме щодо спірної прибудови не встановлена експертом. Про це зазначено у п.4 висновку зазначеної судової експертизи. Тому і ці доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неможливості перенесення зведеного паркану на відстань, що відповідала би вимогам п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» не вбачаються з висновків судової експертизи , яка виходила з неможливості здійснення позивачем належного догляду за будинком ,не доведені відповідачем належними і допустимими доказами ,а тому не можуть прийматися колегією суддів як підстава для спростування її висновків та скасування правильного по суті рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи ,вимогам закону, скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд діючим цивільно - процесуальним законом не передбачене ,а тому рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314,315 ЦПК України, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 05.04.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: