УхвалА

іменем україни

16 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 липня 1976 року між ним та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2013 року, що набрало законної сили, шлюб між ним та відповідачкою розірвано.

Позивач указував про те, що за час шлюбу ними було придбано за спільні кошти автомобіль «ВАЗ 21013», 1983 року випуску, гараж по АДРЕСА_2 та гараж по АДРЕСА_1, право власності на вказане майно було оформлено за відповідачкою. Оскільки вони припинили шлюбні відносини, згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя ними не досягнуто.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право власності на гараж по АДРЕСА_1, у власності відповідачки залишити автомобіль «ВАЗ 21013», 1983 року випуску та гараж по АДРЕСА_2.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль «ВАЗ 21013», 1983 року випуску та гараж по АДРЕСА_2 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, у власності ОСОБА_5 залишено гараж по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4., суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшлиправильного висновку про те, що згідно з висновком із звіту про вартість нерухомого майна від 11 грудня 2015 року ринкова вартість гаражу по АДРЕСА_1, загальною площею 33,50 кв. м, склала 19 тис. грн. Відповідно до висновку із звіту про вартість нерухомого майна від 2 червня 2016 року ринкова вартість гаражу по АДРЕСА_2, загальною площею 16,80 кв. м, склала 11 424 грн, крім того, цей гараж має лише дверній отвір та не має отвору для воріт та самих воріт, а тому потребує суттєвого переобладнання. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу від 2 червня 2016 року ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21013», 1983 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, становить 15 643 грн 84 коп.

Суди дійшли правильного висновку про виділення позивачу зі спільного майна подружжя гаражу по АДРЕСА_2, оскільки саме він стверджував, що має можливість зробити у ньому отвір для воріт, та вказаного транспортного засобу. Отже, загальна вартість автомобіля і гаражу, що виділяються позивачу складає 27 067 грн 84 коп., яка суттєво перевищує вартість гаражу по АДРЕСА_1, який виділяється відповідачці (19 тис. грн). При цьому, ОСОБА_5 не заперечувала щодо виділення позивачу майна з більшою загальною вартістю і не вимагала стягнення компенсації за різницю у вартості виділеного майна.

Колегія суддів, погоджується з висновком судів про те, що саме позивачем були надані докази оцінки спірного майна, інших належних та допустимих доказів щодо ринкової оцінки спірного майна сторонами не надано, що є їх процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про вихід судом за межі позову та виділення позивачу іншого майна, ніж він просив безпідставні, так як предметом позову є поділ всього майна подружжя, а не конкретне майно. Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта