Справа № 462/1839/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4500/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Жукровській Х.І.,

за участю ОСОБА_3 - представника ТзОВ „Кредитні ініціативи та ПАТ «Альфа-Банк»;

ОСОБА_4 і її представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк (в подальшому „Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 401583804 від 10.02.2014 року (у подальшому „Кредитний договір) у розмірі 7 292 грн. 06 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 10.02.2014 року ОСОБА_4 було надано кредит у сумі 6 795 грн. 56 коп. Відповідно до умов Кредитного договору відповідачка зобовязувалася в порядку та на умовах, що визначені цим договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до такого. ОСОБА_5 свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, в порушення умов Кредитного договору, відповідачка зобовязання по погашенню кредиту та сплаті визначених відсотків за користування кредитними коштами не виконує, а тому Банк просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором, що станом на 19.02.2016 року становить 7 292 грн. 06 коп., в тому числі: 6 345 грн. 67 коп. заборгованості за кредитом; 0,39 грн. заборгованості по відсотках, 146 грн. комісії та 800 грн. штрафу (т.1, а.с. 2-3).

У травні 2016 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ПАТ «Альфа-Банк», в якому просила розірвати Кредитний договір №401583804 від 10.02.2014 року, укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк».

Позовні вимоги за зустрічним позовом обгрунтовувалися тим, що 10.02.2014 року між нею та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір на виготовлення склопакету №АХ-4521, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_6 зобовязувався організувати роботи по виготовленню та передачі ОСОБА_4 у власність ПВХ конструкцій, а вона в свою чергу, як замовник, зобовязалася оплатити вартість ПВХ конструкцій. З метою розрахунку за виконання робіт по вказаному договору 10.02.2014 року між ОСОБА_4 та Банком і було укладено Кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 було надано кредит у сумі 6 795 грн. 56 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних та остаточною датою повернення кредиту 11.02.2016 року. Вказаний кредит надавався шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок № 1430.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.07.2014 року визнано недійсним договір на виготовлення склопакету №АХ-4521 від 10.02.2014 року. На даний час продукція згідно договору №АХ-4521 не виготовлена та у власність ОСОБА_4 не передана, коштів за Кредитним договором вона не отримувала та в силу п.3 Розділу 2 «Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк»» не повинна була отримувати, доказів надання коштів ОСОБА_4 за Кредитним договором чи перерахування таких ФОП ОСОБА_6 Банком також не надано, а тому у Банку немає жодних підстав для звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за Кредитним договором (т.1, а.с. 35-38).

Згідно Договору факторингу, який 14.11.2016 року було укладено між ПАТ «Альфа-Банк»та ТзОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Альфа-Банк» відступив ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до ОСОБА_4 за Кредитним договором (т.1, а.с. 138, 168-174; т.2, а.с. 26-30) іпротокольною ухвалою суду від 27.01.2017 року до участі у розгляді справи в якості правонаступника ПАТ «Альфа-Банк»було допущено ТзОВ «Кредитні ініціативи» (т.1, а.с. 141).

Оскаржуваним рішенням в задоволені первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 401583804 від 10.02.2014 року відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи про розірвання кредитного договору задоволено.

Розірвано кредитний договір № 401583804 від 10.02.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Вирішено питання судових витрат (т.1, а.с. 192-194).

Дане рішення оскаржила представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ „Кредитні ініціативи у повному обсязі та відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Висновок суду про те, що ОСОБА_4 кредитних коштів не отримувала, вважає безпідставним та таким, що не відповідає умовам Кредитного договору та дійсним обставинам справи, оскільки сторони цього Кредитного договору досягнули згоди про надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_7

Вважає безпідставним висновок суду про те, що ОСОБА_4 очікувала того, що кредитні кошти будуть перерахованими на рахунок ФОП ОСОБА_6, а не на рахунок ФОП ОСОБА_7, оскільки Кредитним договором було передбачено перерахування коштів саме на рахунок останнього.

Стверджує, що жодного порушення Кредитного договору Банком допущено не було, а відтак вважає, що були відсутніми правові підстави для його розірвання.

Вважає помилковим висновок суду про те, що Кредитний договір слід розірвати, оскільки за Договором № АХ-4521 від 10.02.2014 року ОСОБА_4 віконних конструкцій не отримала, оскільки Кредитним договором не передбачено жодних застережень щодо визнання недійсним частково чи в повному обсязі цього договору, а також його розірвання у випадку не виконання чи неналежного виконання ФОП ОСОБА_6 своїх зобовязань за договором № АХ 4521 (т.1, а.с. 201-205).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони ОСОБА_4 і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи Шевченківського районного суду м. Львова № 466/2107/14 за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_6 і ПАТ «Альфа-Банк» про розірвання договору АХ-4521 від 10.02.2014 року на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій (в подальшому «справа № 466/2107/14»), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи, що 10.02.2014 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір, згідно якого Банк зобовязувався надати ОСОБА_4 (як Позичальнику) кредит у сумі 6 795 грн. 56 коп. для оплати товарів шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7

Пунктом 3 вище згаданого Кредитного договору встановлено, що всі відносини між Позичальником та Банком, що виникають на підставі цього Договору, врегульовуються Розділом 2 Загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які є невідємною частиною цього Договору та визначають інші істотні умови цього Договору (т.1, а.с. 5).

Пунктом 3 вище згаданого розділу 2 Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» встановлено, що «зобовязання Банку по наданню Позичальнику Кредиту виникає у день настання відкладальної обставини, якою є надання Банку документів, що підтверджують передачу товару Позичальнику і сплату ним авансу (за наявності)» (т.1, а.с. 6).

Тобто, як вбачається з вище наведеного, «наданню Позичальнику Кредиту» повинна передувати «передача товару Позичальнику» (ОСОБА_4М.), а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що Кредитний договір жодним чином не пов'язаний з виконанням умов іншого договору, а саме: АХ-4521 від 10.02.2014 року на виготовлення та передачу у власність ОСОБА_4 ПВХ конструкцій («не передбачено жодних застережень»), не відповідають фактичним обставинам справи, а тому саме на Банк та ТзОВ «Кредитні ініціативи» покладається обовязок доведення суду факту «передачі товару Позичальнику» (ОСОБА_4М.), як правової підстави для «надання Позичальнику Кредиту» (шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7А.).

Як стверджується матеріалами справи № 466/2107/14, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.07.2014 року за позовом ОСОБА_4 було визнано недійсним договір АХ-4521 від 10.02.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6

Як вбачається з мотивувальної частини вище згаданого рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.07.2014 року, підставою для визнання договору АХ-4521 від 10.02.2014 року (на виготовлення та передачу у власність ОСОБА_4 ПВХ конструкцій) недійсним стало те, що ОСОБА_4 на виконання умов згаданого договору «була доставлена ПВХ конструкція закритого типу, а не конструкція, яку вона замовляла», у звязку з чим ОСОБА_4 і не прийняла це замовлення.

Як стверджується матеріалами справи № 466/2107/14, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.07.2014 року переглядалося, як в апеляційному, так і у касаційному порядку, але у частині стосовно визнання договору АХ-4521 від 10.02.2014 року (на виготовлення та передачу у власність ОСОБА_4 ПВХ конструкцій) недійсним судами апеляційної та касаційної інстанцій було залишеним без змін.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта визнала те, що їй відомо, що ОСОБА_4, будучи незадоволеною виконаним замовленням, відмовилась від його прийняття.

Таким чином, оскільки «передача товару Позичальнику» (ОСОБА_4М.) не відбулася, то у Банку у відповідності до умов, які передбачені пунктом 3 розділу 2 Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (який є невідємною частиною Кредитного договору та визначає інші істотні умови цього Договору), не настало зобовязання по «наданню Позичальнику Кредиту» (шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7А.), а (відповідно) і не виникло право вимоги до ОСОБА_4 по поверненню цього кредиту, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Банку та ТзОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позовних вимог за первісним позовом і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору, ОСОБА_4 при його укладенні розраховувала на отримання кредиту для оплати вже виготовленого та переданого їй товару, а саме - ПВХ конструкцій.

Як встановлено судами, стверджується матеріалами справи № 466/2107/14 і даної справи та не оспорюється і не спростовується Банком та ТзОВ «Кредитні ініціативи», ПВХ конструкції ОСОБА_4 (в силу незадоволення останньою ними) переданими так і не були, що в результаті і стало причиною визнання недійсним в судовому порядку договору по виготовленню та передачі у власність ОСОБА_4 цих конструкцій.

Відтак, ОСОБА_4 так і не отримала того, на що вона розраховувала при укладенні Кредитного договору і що є невідємною складовою частиною цього Кредитного договору, а саме: вже виготовленого та переданого їй товару (ПВХ конструкцій), а за відсутності наведеної обставини у Банку були відсутніми правові підстави для перерахунку кредитних коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7

За вище наведених обставин суд у відповідності до положень статті 651 ЦК України вправі був розірвати Кредитний договір.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи, відхилити та залишити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 травня 2017 рокубез змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: