УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою судді від 30.12.2016 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, було встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, відповідно до вимог якої, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Однак, в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, не сплачений судовий збір за розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1378 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за звернення до суду із вимогою про визнання права власності в порядку спадкування позивач повинен сплатити суму судового збору, що складає 1200.00 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 120 ЦПК України, до позовної заяви не додано її копію. Крім того, до позовної заяви взагалі не додано документів якими позивач обґрунтовує свої вимоги та їх копії.

Отже, позивач мав надати до суду копію позовної заяви, документи до позовної заяви та їх копії.

Крім того, в позовній заяві зазначено представника позивача ОСОБА_3 яка від імені вказаної особи підписала позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Однак, в порушення вимог ч. 8 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не додано довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно резолютивної частини вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 30.12.2016, позивачу надано 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме, для сплати судового збору.

Копія вказаної ухвали про залишення вказаної позовної заяви без руху направлялася позивачу та його представнику неодноразово, але поштові повідомлення поверталися до суду за спливом строку зберігання (а.с. 7, 8, 12, 14).

Враховуючі, що недоліки, вказані в ухвалі суду, позивачем у встановлений відповідно до ухвали суду строк і до теперішнього часу не виконані, суд вважає необхідним повернути позовну заяву позивачу, роз'яснивши, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма додатками.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Оскільки ухвалу постановлено без участі особи, яка може її оскаржити, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Київського райнного суду м. Харкова ОСОБА_4