ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3016/16-ц
провадження № 2/753/448/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" березня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

позивача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів укладеними, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_3, свої вимоги мотивувавши тим, що 27 листопада 2014 року між ОСОБА_2, та ОСОБА_3 ( було укладено договір про надання послуг в усній формі, відповідно до умов якого, Відповідач взяв на себе зобов'язання з надання послуг ( в т.ч. юридичних ) « під ключ » ( що включає в себе отримання дозволу й пакету документів на встановлення МАФів біля станції метро « Героїв Дніпра » ), а саме:

1) Виготовлення чергового кадастрового плану, топографо - геодезичного плану М500, а також перевірка місця розміщення МАФів по вказаному місцю розташування;

2 )Оформлення заяви на часткову участь та внесення даних в електронну базу даних Головного управління містобудування і архітектури міста Києва;

3 ) Отримання орфофотоплану М 1:500;

4 )Отримання висновку про можливість розміщення МАФів, шляхом депонування в банку суму адміністративних витрат в сумі еквівалентній 5000, 00 доларам США.

Нотаріальне посвідчення укладеного між сторонами договору про надання послуг, укладеного в усній формі повинен був відбутися не пізніше наступного дня після укладення такого договору ( тобто, 28 листопада 2014 року ).

На підтвердження та узгодження всіх умов укладеного договору був наданий завдаток в сумі 5 000, 00 доларів США, що на той час за комерційним курсом становило 80 000, 00 грн., про що Відповідачем було складено розписку. Решту обумовленої суми позивач зобов'язувався заплатити Відповідачу після виконання всіх умов договору.

Разом з цим, позивачем були надані оригінали наступних документів:

1. 4 ( чотири ) тимчасових дозволів з паспортами прив'язки та висновком на розміщення тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ФОП ОСОБА_4;

2. Договір на підключення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 на Ім'я ФОП ОСОБА_4.

У зв'язку з тим, що Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань, ігнорує та порушені укладені домовленості, змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

В судовому засіданні Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04 жовтня 2000 року, зареєстрований в АДРЕСА_2 ( а. с. 13 )

Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Частина 9 ст. 74, ч. 3 ст. 122 ЦПК визначають виклик у суд відповідача, зареєстроване місце проживання ( перебування ), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, через оголошення у пресі.

Виходячи з положень п. 2 " Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 25 січня 2006 року, а також Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 972 - р « Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2017 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи » - оголошення про виклик відповідача має бути опубліковано у газеті « Урядовий кур"єр » або для міста Києва газета " Хрещатик ".

Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 27 листопада 2014 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти в сумі 80 000 гривень 00 коп. що еквівалентно 5 000 дол. США, в рахунок надання юридичної допомоги від 27 листопада 2014 року, щодо отримання дозволу і пакету документів на встановлення Мафів, біля ст. м. Героїв Дніпра.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені ( ст. 3 ЦПК України ).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми ( договори ).

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми ( договори ).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4 - 5 ст. 203 ЦК України закріплено, .що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6 - 63цс13, за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6 - 63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, дослідивши зміст розписки вбачається, що передача грошових коштів у сумі 80 000 гривень що еквівалентно 5000, 00 доларів США, була здійснена, оскільки зазначено, що « отримав 80 000 гривень що еквівалентно 5000, 00 доларів США », а відтак суд приходить до висновку про те, що факт отримання відповідачем ОСОБА_3 підтверджено.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6 - 1967цс15 від 11 листопада 2015 року.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку , що первісні позовні вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище, а вимоги за зустрічним позовом є недоведеними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою, в якій відповідач вказав про отримання та обов"язок повернення коштів в сумі та в строк, визначених умовами договору.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ( 6 - 63цс13 ). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України ( ч. 1 ст. 360- 7 ЦПК України ).

Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов»язався повернути отримані кошти готівкою у строк, визначений умовами договору, й у визначений спосіб, що підтверджується умовами вказаного договору, засвідченим розпискою ( а. с. 7 ).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач згідно даних зобов»язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов»язання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув.

З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг від позивача коштів у сумі 80 000 гривень що еквівалентно 5000, 00 доларів США в якості позики, що підтверджується розпискою - договором про зобов»язання відповідача повернути грошові кошти в строк та на умовах, визначених його умовами.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ч. 2 ст. 1046 ЦК України ).

Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( стаття 526 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3, підлягають стягненню судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного та ст. ст. 11, 15, 16, 202, 203 , 207, 509, 627, 629 , 638, 1046, 3607 ЦК України і керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 222 ч. 3., 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів укладеними , задовольнити частково .

Визнати отримання коштів в сумі 80 000 ( вісімдесят тисяч) гривень, що прирівняно до 5 000 ( п"яти тисяч) доларів США 00 центів в рахунок договору про надання юридичної допомоги від 27.11. 2014 року щодо отримання дозволу і пакету документів на встановлення МАФів біля ст. м. Героїв Дніпра, укладений між ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.10. 2000 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - укладеним.

Стягнути з ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.10. 2000 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 275 ( двісті сімдесят п"ять) гривень 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09 березня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК