Справа № 758/8060/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д., Горбані О.В., Мишак І.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача - адвоката Колораша В.Т.,

представників відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі ПАТ «ПУМБ»), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (надалі ТОВ «АНСУ») про визнання кредитного договору розірваним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати розірваним кредитний договір від 05.11.2017 р. Свої вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2007 року між ним та ЗАТ «ПУМБ» (правонаступником якого на даний час є ПАТ «ПУМБ») був укладений кредитний договір № 5734944, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 64 263,00 доларів США. Зазначив, що згідно умов кредитного договору строк дії договору до 05 листопада 2014 року. Вказав, що певний час сплачував грошові кошти по кредитному договору, проте у зв'язку з погіршенням фінансового стану, перестав сплачувати відповідачу кошти за користування кредитом з 30 червня 2011 року. 09 вересня 201 року отримав від відповідача вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у 30-денний строк з моменту отримання даної вимоги у повному обсязі. Крім того у письмовій вимозі було зазначено, що у разі невиконання позичальником даної вимоги у встановлений строк, банк набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за кредитним договором в судовому порядку та вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Позивач зазначив, що на вказану вимогу банку у зв'язку з відсутністю грошових коштів не сплачував грошові кошти банку з 09 вересня 2011 року по теперішній час. Посилаючи на ст.ст. 651, 615 ЦК України та на те, що дії відповідача свідчать про те, що після збігу 30 календарних днів з дня отримання вимоги, банк фактично розірвав укладений кредитний договір, позивач просив визнати кредитний договір № 5734944 розірваним з 10 жовтня 2011 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з тих же підстав просили його задовольнити. Представник позивача додав, що Банк відмовився від своїх зобов'язань за договором, тому вважають, що договір припинився. Позивач пояснив, що перестав платити за кредитним договором з 30.06.2011 р., раніше не звертався до суду з вимогами про розірвання договору, але мав для цього можливість, а в квітні 2017 р. до нього з позовом про стягнення заборгованості звернулось ТОВ «АНСУ».

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просила відмовити у його задоволенні. Пояснив, що відсутні підстави для розірвання кредитного договору. Додав, що заборгованість за вищевказаним договором була відступлена ТОВ «АНСУ» в 2013 р.

Представник залученої за ініціативою суду третьої особи ТОВ «АНСУ» у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що на сьогоднішній день існує непогашена позивачем заборгованість у розмірі 43 857, 91 доларів США за даним кредитним договором, який Банк переуступив Товариству.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПУМБ» (правонаступником якого на даний час є ПАТ «ПУМБ») був укладений кредитний договір № 5734944, відповідно до якого позивачу було надано кредит у розмірі 64 263,00 доларів США. (а.с. 10-12)

Згідно п. 1.4 даного договору строк кредиту - кредит надається позичальникові строком до 05 листопада 2014 року. Протягом цього строку позичальник зобов'язаний здійснити повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.11 вказаного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно цього договору в повному обсязі.

У п. 3.5.7. договору зазначено, що банк набуває право вимагати від позичальника дострокове повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконати таку вимогу банку у випадках передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов'язань позичальника за цим договором, а також при настанні подій, перелічених у даному договорі.

Згідно п. 3.5.8. кредитного договору зазначену в п. 3.5.7. цього договору вимогу банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Зі спливом встановленого цим пунктом договору строку виконання вимоги банку, останній набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за цим договором в судовому порядку та звернути стягнення на майно, передане банку в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором в порядку, визначеному відповідними договорами забезпечення та чинним законодавством, з метою задоволення вимоги банку про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та пенею.

08 вересня 2011 року відповідачем було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у 30 денний строк з моменту отримання даної вимоги. Крім того у письмовій вимозі було зазначено, що у разі невиконання позичальником даної вимоги у встановлений строк, банк набуває право розпочати стягнення суми заборгованості за кредитним договором в судовому порядку та вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. (а.с. 15-16)

Згідно договору відступлення права вимоги № 1034/44 від 16 липня 2013 року ПАТ «ПУМБ» передало право вимоги за вказаним кредитним договором від 05 листопада 2017 року щодо зобов'язань відповідача - ТОВ «АНСУ». (а.с. 31-34)

Судом встановлено, що на теперішній час в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 756/1553/17 за позовом ТОВ «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. (а.с. 30), провадження за яким було відкрито ухвалою від 10.04.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про розірвання вищевказаного кредитного договору ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м.Києва в червні 2017 р., тобто відкриття провадження у справі Оболонським райсудом м.Києва зумовило позивача звернутись з вищевказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підстави для розірвання договорів визначені у ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною є різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

В силу положень ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа.

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність усіх перелічених умов одночасно.

Позивач не довів, що будо порушено одночасно всі чотири умови, визначені у ст. 652 ЦК України, а фактичні обставини та умови кредитного договору свідчать про відсутність підстав для розірвання або зміни умов кредитного договору.

Не можна вважати доведеною умову, визначену п. 3 ч.2 ст. 652 ЦК України - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки, як встановлено судом, банк свої зобов'язання перед позичальником виконав, грошові кошти, передбачені договором, позивач отримав. Тобто, не можна говорити, що позивач не отримав того, на що розраховував при укладенні кредитного договору.

Умова п.4 ч.2 ст. 652 ЦК України - із суті договору або звичаїв ділового обороту випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, взагалі відсутня.

Необхідно зауважити, що правовідносини, які склалися між сторонами випливають з договірних відносин щодо виконання грошового зобов'язання, а відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ураховуючи те, що позивачем не було доведено наявність одночасно всіх умов для застосування ст. 652 ЦК України, тому відсутні підстави для застосування вказаної норми до спірних правовідносин та у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що зміну суттєвим умов за вищевказаним договором не відбувалось.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання договору не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними на не заснованими на законі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даними позовом з пропуском встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності. Оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, то суд відмовляє в задоволенні даного позову по суті.

Згідно наданих документів, позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі ст.5 ч. 1 п.9 Закону України «Про судовий збір» (як інвалід 2 групи).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 615, 629, 651, 652, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58, 59,60, 61, 88, 209, 212-215, 224, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в повному обсязі в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про визнання розірваним кредитного договору від 05.11.2007 р., укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова