Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого - судді Шепетко І. О.,

- за участі секретаря судових засідань - Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою, в якій з усіма уточненнями просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, починаючи з дня розірвання шлюбу 03.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.08.2008 року Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 41; рішення набрало законної сили. Оскільки, після розірвання шлюбу, спільна малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, у зв'язку з хворобою дитини та недостатності коштів на лікування та утримання, позивач влаштувалася на роботу. Однак, доходу який вона отримує, за її словами, не достатньо для покриття всіх витрат.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідно до яких повістки про виклик до суду були надіслані на адресу, за якою зареєстрований відповідач, однак до суду повернулися конверти з поштовою відміткою «повернено за закінченням терміну зберігання». Таким чином, судом було вжито всіх необхідних заходів для вручення судових повісток відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.08.2008 року Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 41.

З копії Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.12.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис № 1519. Батьком записаний - ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_3.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Як випливає з позовної заяви, малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Заробітна плата, яку отримує позивач є недостатньою для покриття всіх витрат. Також випливає, що відповідач, наразі, працює за кордоном, а саме в Угорській Республіці, його заробітна плата складає 1000,00 Євро, а відтак, позивач вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки. А тому, з усіма уточненнями, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, починаючи з дня розірвання шлюбу 03.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII), у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

Згідно вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідач у судове засідання не з'явився, своїми правами та обов'язками, передбаченими процесуальним законодавством не скористався.

На підставі ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, а також п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову до суду з 17.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, позивач не надала доказів того, що вона з 03.06.2016 року вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 224-228, 294, 296, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову до суду з 17.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі - 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко