"31" жовтня 2017 р. Справа № 363/1698/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31 жовтня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суд з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 16 080 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1, адвокат, фізична особа-підприємець, уклав з ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року, відповідно до умов договору відповідач мав сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 12 800,00 грн. за надані юридичні послуги. Однак позивач порушив умови договору та не сплатив ОСОБА_1 грошову винагороду за надані ним юридичні послуги. Крім того, ОСОБА_1 витратив годину адвокатської роботи на складання даної позовної вимоги, з метою захисту своїх прав та інтересів та просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 1 280,00 грн. Такі дії ОСОБА_4 завдали позивачу моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., яка полягає у стражданнях через порушення його прав та невиконання зобовязань взятих на себе відповідачем, погіршеним самопочуттям, постійними думками про шляхи вирішення даної проблеми й пошуках виходу з ситуації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки відповідач до суду на вказаний час не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 (довіритель) та адвокатом ОСОБА_1, фізичною особою-підприємцем (повірений), довіритель доручає повіреному захист прав та інтересів довірителя в суді, з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному з правом предявлення виконавчого листа до стягнення, а судового рішення до виконання, без права отримання майна та грошей. А також доручається повіреному представляти інтереси довірителя, в будь-яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в тому числі в державних адміністраціях, податкових органах, органах прокуратури, внутрішніх справ, нотаріальних конторах та перед фізичними особами.

Згідно з п.3.1. договору про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року, довіритель зобовязаний надати всю необхідну інформацію і документи (оригінали, копії) повіреному, які будь-яким чином стосуються виконання цього договору, а отже необхідні повіреному для виконання покладених на нього завдань, згідно цього договору, негайно, без зволікань, на першу ж вимогу повіреного.

Пунктом 3.2. договору про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року, передбачено, що довіритель зобовязаний прийняти й оплатити послуги повіреного вчасно, в повному обсязі. Сплачувати витрати й відшкодування понесені повіреним збитки, повязані з виконанням цього договору, в повному обсязі.

Відповідно до розписки від 24.02.2016 року ОСОБА_2, зобовязався сплатити адвокату ОСОБА_1 дванадцять тисяч гривень 00 копійок за надані ним юридичні послуги згідно договору №1 на надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року.

Крім того, згідно до розписки від 24.05.20176 року ОСОБА_2, зобовязався сплатити ОСОБА_1 800 (вісімсот) гривень 00 коп. за надані ним юридичні послуги згідно договору №1 на надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року.

Згідно із положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи зі змісту положень ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Частиною 1 статті 526 ЦПК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст.901 ЦПК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦПК України вбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової суму в розмірі12 800,00 грн. за надані позивачем юридичні послуги підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано послуги відповідачу, а відповідач в свою чергу надані послуги не оплатив.

Щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності ( втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, або невизнаних оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦК України, Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що в даному випадку не можливо застосувати Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також те, що позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих звязків у результаті саме дій відповідача.

За таких обставин, позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової суму в розмірі 12 800,00 грн. за надані позивачем юридичні послуги, а в частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 1 280,00 грн. як компенсації витрат на правову допомогу за складання даної позовної заяви, а також стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись статтями 23, 526, 627, 901, 903 ЦК України та статтями 10, 11, 58, 60, 209-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь адвоката, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 кошти у розмірі 12 800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Д. Рудюк