Справа № 301/1894/17
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Готри Т.Ю., Бисаги Т.Ю.,

секретарі Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 23.04.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб і від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, вихованні та розвитку участі не приймає, чим ставить позивачку в скрутне матеріальне становище.

Позивач зазначила, що ОСОБА_3 фінансово спроможний оплачувати аліменти, оскільки постійно працює далекобійником, при цьому отримує мінливі доходи. Проте, коштів на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не дає, а тому ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, у сумі 1400 грн. щомісячно та на її користь судові витрати.

Рішенням Іршавського районного суду від 26.09.2017 року позов задоволено.

Стягувато з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини -ОСОБА_4 у сумі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувато з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. в користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягувато з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1260 грн. сплачених судових витрат.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява в якій останній просить розглянути справу у його відсутності та задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Апелянтом оскаржується рішення Іршавського районного суду від 26.09.2017 року в частині стягнення судових витрат. В іншій частині рішення суду не оскаржується сторонами, а тому в силу ст. 223 ЦПК України, таке набрало законної сили та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково вимогу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат, суд першої інстанції зазначає, посилаючись на вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витратна правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» стягнув з відповідача на користь позивача 1260 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 07.09.2017 року та розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги, адвокат ОСОБА_2 визначив свої витрати в обсязі 3150 грн., а саме: попередня консультація - 630 грн., вивчення та аналіз матеріалів справи - 1260 грн. та підготовка та складання процесуальних документів - 1260 грн.

Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме зазначений розмір судових витрат позивача на правову допомогу в сумі 1260 грн., підлягає стягненню з відповідача, оскільки такі є обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Отже, рішення суду першої інстанції, в частині стягнення витрат на правову допомогу, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування, а тому колегія суддів залишає рішення суду у зазначеній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 307 п. 1 ч. 1, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: