Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/5023/16 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/778/3611/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Гончар М.С., Кочеткової І.В.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як до співвласників житлового будинку по вул. Привокзальній 15 в м. Бердянську про визначення порядку користування земельною ділянкою. ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7 кожний окремо звернулись до суду із зустрічними позовами до інших співвласників зазначеного будинку про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Після отримання судом висновку № 114/12-16 від 06.12.2016р. судової земельно-технічної експертизи, якою визначено4 варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 просили суд про визначення порядку користування за ІІІ варіантом експертизи (Т. 1 а.с. 157, 167, 177, 186, 191), а ОСОБА_7 просила суд визначити порядок користування за І варіантом експертизи.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2017 року у задоволені позовів відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визначивши порядок користування земельною ділянкою за ІІІ варіантом експертизи.

Решта співвласників житлового будинку рішення суду не оскаржили.

Будучи повідомленими належним чином про розгляд справи в апеляційному суді ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до судового засідання апеляційного суду 23 листопада не з»явились, тому справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянуто за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_7, яка з»явилась до судового засідання та заперечувала проти апеляційної скарги, вважаючи доцільним та правильним визначення порядку користування за І варіантом експертизи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено за наданими матеріалами справи, що будинок № 15 по вул. Привокзальній в м. Бердянську є об»єктом права спільної часткової власності пятьох співвласників, які є сторонами у справі: ОСОБА_4 у 1/5 частці, ОСОБА_5 у 2/5 частках, ОСОБА_2 у 1/5 частці, ОСОБА_6 у 1/30 частці, ОСОБА_7 у 1/6 частці.

Право власності на частку у вказаному будинку набуто кожним з співвласників на таких підставах:

- ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.1988р. належить 1/5 частина. Згідно договору цей будинок розташований на земельній ділянці розміром 910 кв. м ( т. 1 а.с. 5-6);

- ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 23.12.2014р. належить 2/5 частини будинку з господарськими будівлями, а площа земельної ділянки зазначена у розмірі 0,1000 га, якій вже присвоєно кадастровий номер :09:007:0222 ( Т. 1 а.с. 32-33);

- ОСОБА_7 належить на підставі договору дарування від 05.06.2015р. - 2/15 частки

(земельна ділянка 1000 кв. м), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2004р. 1/30 частка (земельна ділянка 910 кв. м), а всього 1/6 частка (Т. 1 а.с. 47-53);

- ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.05.1971р. належить 1/5 частка

будинку, у якому земельна ділянка зазначена площею 910 кв. м (Т. 1 а.с. 66-69);

- ОСОБА_6 належить 1/30 частина в порядку спадкування (земельна ділянка 910 кв. м.

З матеріалів справи вбачається, що частки співвласників будинку не виділялись в натурі, але фактично будинок поділено на квартири та у володінні кожного співвласника маються певні визначені будівлі та споруди:

- ОСОБА_5 належить квартира № 1, господарські будівлі літ. «Р», «В», «Ц», «Б», «Г»;

- ОСОБА_4 квартира № 2, господарські будівлі літ. «Е1», «У2», «Х «, «у2», «У1», «Я1»;

- ОСОБА_2 квартира № 3, господарськими будівлями літ. «Х1»;

- ОСОБА_6 квартира № 4, господарські будівлі літ. «П1», «Л», «Т1»;

- ОСОБА_7 квартира № 4, господарські будівлі літ. «Н1», «З1», «Є», «З2» ( Т. 1 а.с. 9);

- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно користуються літньою кухнею літ. «К».

Під вказаний будинок рішенням Бердянської міської ради народних депутатів № 610 від 24 жовтня 1953р. виділено земельну ділянку площею 910 кв. м з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка ( а.с. 8).

З технічних паспортів в матеріалах справи вбачається, що за фактичним користуванням ще з 1981р. земельна ділянка складає 1094 кв. м ( Т. 1 а.с. 8).

З технічної документації на земельну ділянку за адресою м. Бердянськ, вул. Привокзальна (колишня вул. Енгельса) 15 та Витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :09:007:0222, а площа цієї земельної ділянки становить 1000 кв. м ( Т. 1 а.с. 103).

З Витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що 18.12.2014р. здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за адресою м. Бердянськ, вул. Енгельса (на тепер - вул. Привокзальна), 15 та присвоєно їй кадастровий номер :09:007:0222. До здійснення реєстрації було розроблено технічну документацію із землеустрою та встановлено площу цієї земельної ділянки у розмірі 0,1000 га ( Т. 1 а.с. 103).

Земельна ділянка співвласниками будинку не приватизована та знаходиться в спільному користуванні. Угода про порядок користування між ними не укладалась.

Один із співвласників - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визначення по-

рядку користування земельною ділянкою площею 1094 кв. м за адресою вул. Привокзальна, 15 у м. Бердянську, а співвласники ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подали зустрічні позови з аналогічними вимогами.

Ухвалою суду від 11.08.2016р. зустрічні позови були об»єднані в одне провадження з первісним ( Т. 1 а.с. 73-74).

Ухвалою суду від 13 жовтня 2016р. за клопотанням ОСОБА_4 була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої постановлені питання: які можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 1094 кв. м, розташованою по вул. Привокзальній (колишня вул. Енгельса), 15 в м. Бердянську з урахуванням часток співвласників; чи є технічна можливість організації дворів окремого користування на території домоволодіння за вказаною адресою.

Зважаючи на поставлені в експертизі питання, судовий експерт ОСОБА_10, якому було доручено проведення дослідження, виконав не будівельно-технічну, а земельно-технічну експертизу ( Т 1 а.с. 120).

Згідно з висновком земельно-технічної експертизи № 114/12-16 від 06.12.2016р., визначався порядок користування земельною ділянкою площею 1000 кв. м, як це зазначено у Державному земельному кадастрі (Т. 1 а.с. 103, 121-150).

Після визначення висновком експертизи 4 варіантів користування спірною земельною ділянкою, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 просили суд про визначення порядку користування за ІІІ варіантом експертизи (Т. 1 а.с. 157, 167, 177, 186, 191), а ОСОБА_7 просила суд визначити порядок користування за І варіантом експертизи ( Т. а.с. 181).

ОСОБА_6 заперечував проти визначення порядку користування земельною ділянкою згідно зі всіма варіантами експертизи, вказуючи, що належний йому гараж «П1» не є самочинним, але у всіх запропонованих експертом варіантах цей гараж не був врахований як господарська споруда, і тому експерт визнав земельну ділянку під ним як вільну, надавши її в користування ОСОБА_4 Тому він взагалі не має доступу до цього гаражу ( Т. 1 а.с. 207).

Відмовляючи в задоволенні як первісного, так і всіх зустрічних позовів, суд першої інстанції виходив із того, що визначення порядку користування земельною ділянкою за вказаними варіантами пов'язується експертом із встановленням земельного сервітуту на земельну ділянку для землекористувачів ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6В, та ОСОБА_4, однак позовні вимоги щодо встановлення земельного сервітуту сторонами не заявлялися та не є предметом розгляду. Окрім того, експерт визначив порядок користування земельною ділянкою площею 1000 кв. м, в той час як рішенням виконкому Бердянської міської ради № 37 від 24.10.1953р. до зазначеного домоволодіння, яке на той час мало номер 13, було виділено 910 кв. м і додаткових рішень Бердянською міською радою про збільшення спірної земельної ділянки не виносилося.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її зустрічного позову про визначення порядку користування земельною ділянкою за ІІІ варіантом експертизи, оскільки ним враховані частки співвласників будинку, та такий порядок користування максимально обмежить зіткнення сторін і унеможливить конфлікти.

Проте обґрунтування щодо незаконності рішення суду саме в частині підстав відмови у задоволенні її зустрічного позову ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначає.

Перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що вони не спростовують правильних висновків суду з огляду на наступне.

З наявного в матеріалах справи протоколу засідання виконкому Осипенківської (нині Бердянської) міськради від 24 жовтня 1953р. вбачається, що рішенням виконкому закріплено за будинком 13 (нині № 15) по вул. Енгельса ( нині Привокзальна) 910 кв. м та залишено в тимчасовому користуванні додатково 81,3 кв. м.

Будь-яких рішень про надання додаткових кв. метрів до виділеної земельної ділянки за зазначеною адресою в подальшому не приймалось.

Отже, земельна ділянка за вказаною адресою не може мати площу у розмірі 1 000 кв. метрів лише тому, що таку площу зазначили співвласники при складанні технічної документації для оформлення земельної ділянки та надання їй кадастрового номеру. Так, до внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру ця земельна ділянка була вже сформована та виділена в натурі площею 910 кв. м у відповідності до вищенаведеного рішення виконкому 1953р., і її площа не могла бути змінена без відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час формування за результатами складання документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Але матеріали справи не містять відомостей про прийняття рішення Бердянською міською радою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки.

В такому разі висновки експертизи не можна брати до уваги при вирішення цього спору, як правильно визнав суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина пята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Разом з тим, житловий будинок не розподілявся між співвласниками в натурі у від-повідності до їх часток, та якщо троє із співвласників мають у користуванні самостійні квар-тири у будинку, то співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають одну на двох квартиру № 4, яка між ними не розділена.

З письмових пояснень ОСОБА_6, які підтверджені поясненнями ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, слідує, що між ними не досягнуто домовленості щодо користування квартирою № 4, та виниклі неприязні відносини перешкоджають їм розв»язати це питання у позасудовому порядку.

Таке становище перешкоджає визначенню порядку користування земельною ділянкою, доки всі співвласники не визначать реальні приміщення в будинку та окремі будівлі і господарські споруди відповідно до належних їм ідеальних часток.

Визначений же у всіх варіантах порядок користування земельною ділянкою, зокрема, і в ІІІ варіанті, який обрали три співвласники, серед яких і апелянт ОСОБА_2, надає ОСОБА_6 землю в користування лише під будівлями літ. Л, Т1, а на решту частини, що припадає йому на його частку у майні, має встановлювати сервітут на виділеній ОСОБА_7 земельній ділянці, в той час як квартиру № 4 ще не поділено між ними.

Крім того, експертом не враховано, що гараж літ. П1, який знаходиться в користуванні ОСОБА_6, не є самочинним об»єктом, що підтверджується довідкою-характеристикою КПТІ БМР ( Т. 1 а.с. 233).

В той час як експертом цей гараж врахований як самочинний, а всю площу земельної ділянки під ним враховано як вільну і виділено в користування ОСОБА_4, і тому ОСОБА_6 не має доступу до належного йому гаражу.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу необгрунтова-ною, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: