АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2633/16-ц Номер провадження 22-ц/786/921/17Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. на користь держави.

Рішення у частині стягнення аліментів з ОСОБА_4 у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Позивач ОСОБА_3 у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати рішення суду в частині незадоволення поданих вимог та ухвалити нове, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Вказує, що відповідач не надав доказів про те, що він не працює та несе додаткові витрати на дитину. Зазначила, що відповідач в центрі зайнятості на обліку не перебуває, згідно його пояснень, він займається господарською діяльністю, бджільництвом та отримує дохід. Аліменти на іншу дитину від іншого шлюбу з ОСОБА_6 він не сплачує, оскільки справа про стягнення аліментів не розглянута.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1998 р. (а.с. 4).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 5).

30 травня 2000 року шлюб між сторонами розірвано. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина: ОСОБА_5, громадянки: Кулинич (а.с. 6).

Постановою державного виконавця ВДВС Гадяцького РУЮ від 24.05.2000 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1728, виданого Гадяцьким райсудом Полтавської області 19.05.2000 р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7).

Повнолітній син сторін ОСОБА_5 навчається у Полтавській державній аграрній академії на денній формі навчання інженерно-технологічного факультету СВО «бакалавр» з 01.09.2016 р. Наказ про зарахування № 858-ст від 12.08.2016 р. за кошти фізичних осіб. Дата закінчення 30.06.2020 р. (а.с. 8).

Позивачем надано квитанції про сплату за навчання ОСОБА_5 у Полтавській державній аграрній академії на суму 7950 грн. та за проживання у гуртожитку на загальну суму 2090 грн. (660+990+440=2090) (а.с.40-42).

Згідно довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 16.12.2016 р. за № 02-46/1963, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з сином ОСОБА_5 та співмешканцем ОСОБА_9 (а.с. 9).

Відповідно довідки Гадяцького РЦЗ № 7086 від 29.12.2016 р., позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна з 21.12.2016 р. (а.с. 32).

20.08.2000 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 одружились, що вбачається зі свідоцтва серії І-КЕ № 062929 (а.с. 34). Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 35).

У довідці виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області зазначено, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 та має такий склад сім»ї: дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, донька ОСОБА_11 (а.с. 25, 36).

Як убачається з довідки Лютенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за № 1137, ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки стадія ремісії, гіпертонічна хвороба 2 стадії, 2 ступінь, помірний ризик, хронічний пієлонефрит обох нирок з гіпертензивним рецидивуючим синдромом, без порушення функцій нирок, легкий перебіг, період ремісії (а.с.33).

У справі наявна довідка Гадяцького районного суду Полтавської області від 22.02.2017 року, згідно якої у провадженні суду дійсно перебувала позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11. Позовна заява надійшла до суду 27.01.2017 року. Згідно ухвали суду від 16 лютого 2017 року вказана позовна заява визнана неподаною та повернута позивачці з матеріалами позову (а.с. 45).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання та платній основі, проживає у гуртожитку, за який сплачує позивач, тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, а відповідач працездатний та може надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами статті 182 СК розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, даних у п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що повнолітній син сторін ОСОБА_5 навчається у Полтавській державній аграрній академії на денній формі навчання на платній основі, знаходиться на утриманні матері, яка сплачує за проживання сина у гуртожитку, не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна.

Також судом враховано сімейний стан відповідача ОСОБА_5, який перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та має малолітню дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8; стан його здоровя, наявність хронічних захворювань; його матеріальний стан та нестабільний дохід від зайняття господарською діяльністю, бджільництвом.

Отже, колегія суддів вважає, що встановлений судом першої інстанції розмір аліментів, з урахуванням обставин справи, стану здоровя сторін, їх сімейного та матеріального стану, відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують.

Посилання позивачки на те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в розмірі ? частини всіх видів заробітку нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами справи, тому до уваги колегії суддів не приймаються.

Як вказувалося вище, згідно пояснень відповідача дохід від зайняття господарською діяльністю та бджільництва нестабільний, а на його утриманні перебуває дружина та дочка від іншого шлюбу.

Позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, яка надійшла до Гадяцькорго районного суду Полтавської області 27.01.2017 року, ухвалою суду від 16 лютого 2017 року визнана неподаною та повернута позивачці з матеріалами позову.

Отже, посилання позивачки на те, що відповідач не утримує малолітню дочку від іншого шлюбу та може надавати матеріальну допомогу на їхнього повнолітнього сина в розмірі ? частини заробітку на увагу колегії суддів не заслуговують.

Довідка про стан здоровя відповідача ОСОБА_5, перебування його на диспансерному обліку та наявність у нього хронічних захворювань (а.с. 33) сумнівів у колегії суддів не викликає, оскільки засвідчена мокрою печаткою медичного закладу та лікаря, а позивачем не спростована.

За таких обставин, рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_13

/підпис/ ОСОБА_14

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1