Справа №295/185/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Київ Ре" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 28.04.2016 року в розмірі 38400,93 грн., з яких 28400,93 грн. сума матеріальної шкоди, 10000,00 грн. сума моральної шкоди та стягнути з відповідача судові витрати.

Вподальшому позивач уточнював позовні вимоги та в останньому варіанті просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 28.04.2016 року в розмірі 28025,25 грн., з яких 18025,25 грн. сума матеріальної шкоди, 10000,00 грн. сума моральної шкоди та стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.04.2016 року внаслідок порушення вимог правил дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «DF XF95.480» ОСОБА_2, було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до постанови Богунського районного суду міста Житомира від 12.05.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок такого зіткнення автомобіль позивача «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. З метою визначення матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_3 із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження, за результатами якого матеріальний збиток завданий позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 28400,00 грн. На звернення до відповідача про відшкодування завданої шкоди, відповідач повідомив, що його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре», а тому з даним висновком слід звернутися для відшкодування саме до страхової компанії. Після чого позивач неодноразово звертався до страхової компанії, на що його було повідомлено, що відповідно до проведеної нею власної оцінки вартості завданої шкоди, вона становить 16529,71 грн., при цьому остаточна сума, яку страхова компанія може виплатити буде вирішена після розгляду страхової справи. Позивач вважає, що відповідач за нормами ст. 1166, ст. 1167 ЦК України має відшкодувати йому завдані збитки, крім того позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу він не міг користуватись автомобілем, що порушило його звичайний спосіб життя, життєві звязки, відповідач відмовився добровільно відшкодовувати завдану ним шкоду а страхова компанія категорично не бажає виконувати свої зобовязання, ремонт автомобіля було проведено за власний кошт, для цього довелося позичати кошти, позивач обмежив спілкування із сімєю для спілкування з спеціалістами в галузі врегулювання страхового відшкодування, що завдало додаткових фізичних, матеріальних та моральних навантажень, у звязку з чим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В уточнених позовних вимогах позивач вказав, що на час розгляду справи страхова компанія Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Київ Ре" виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 13774,75 грн., однак зважаючи, що на відновлення пошкодженого автотранспортного засобу позивачем було витрачено 31800,00 грн., а тому виходячи з розрахунку 31800,00 грн. 13774,75 грн. корегована сума позовних вимог становить 18025,25 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору при подачі позову до суду 551,20 грн. + 551,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2900,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 900,00 грн. Та в стягненні моральної шкоди вимоги просили не змінювати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пояснив, що його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре», а тому з даними вимогами позивачу слід звернутися саме до страхової компанії.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, уточнені до письмових заперечень, додатково пояснив, що саме Страхова компанія має відшкодовувати позивачу завдані збитки, оскільки сума страхового відшкодування не перевищує суми ліміту на яку було забезпечено транспортний засіб відповідача, крім того, стороною позивача не було надано належних доказів дійсної вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача при дорожньо-транспортній пригоді.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Київ Ре" в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.04.2016 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Даф», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Перемоги в м. Житомирі, при перестроюванні з лівого ряду в середній, не впевнився в безпечності маневру, не пропустив автомобіль «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався по суміжній смузі, та допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2016 року визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП, за порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України. (а.с. 7)

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої - п'ятої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стороною позивача визначені збитки, які на його думку, мають підлягати відшкодуванню потерпілому в розмірі 31800,00 грн., що визначається відповідно до реальної вартості виконаних робіт по ремонту транспортного засобу «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується актом виконаних робіт від 27.05.2016 року ПП «ОСОБА_6В.». (а.с. 49)

В свою чергу, на думку сторони відповідача цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ» згідно полісу ОСЦПВВНЕЗ № АІ/5275253 від 14.09.2015 року (а.с. 16), а тому саме страхова компанія має понести страхове відшкодування позивачу.

Статтею 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як з'ясовано судом, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ» згідно полісу ОСЦПВВНЕЗ № АІ/5275253 від 14.09.2015 року, за яким забезпечений транспортний засіб - «DF XF95.480» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000,00 грн.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Київ Ре" щодо страхового відшкодування стосовно подій яка сталася 28.04.2016 року за участю транспортного засобу «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «DF XF95.480» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на що листом № 1206 від 20.07.2016 року серед іншого, страхова компанія повідомила, що для встановлення завданих збитків, страховою компанією було залучено до визначення розміру збитку субєкта оціночної діяльності та отримано Звіт про оцінку транспортного засобу, за результатами якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в тому числі ПДВ складає 16529, 71 грн. (а.с. 15), в подальшому лист № 1305 від 09.08.2016 року про необхідність позивачу написати письмову заяву звернення щодо страхового відшкодування (а.с. 16), та лист № 1926 від 07.11.2016 року, в якому страхова компанія повідомила, що на підставі страхового акту було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 13774,75 грн. (а.с. 19)

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як роз'яснено у п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Сам факт заподіяння матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не заперечується відповідачем, що зумовлює виникнення між сторонами спору цивільно-правових відносин, які пов'язані з відшкодуванням шкоди в порядку визначеному ст. 1192 Цивільного кодексу України.

Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимоги про відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди в розмірі 31800,00 грн., що визначається ним відповідно до реальної вартості виконаних робіт по ремонту транспортного засобу «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується актом виконаних робіт від 27.05.2016 року ПП «ОСОБА_6В.».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року.

Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в якій зазначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішення даного спору в частині відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 31800,00 грн, суд враховує, що позивачем не надано докази, які мали підтвердити проведення відновлювального ремонту автомобіля, та фактично понесені витрати на оплату послуг за виконання ремонтних робіт транспортного засобу у спеціалізованій установі, що підлягає доказуванню в розумінні положень статті 1192 Цивільного кодексу України, а у відповідності до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, позивачем було надано висновок № 4119 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 28.04.2016 року судовим експертом ОСОБА_3 на підставі свідоцтва №32 від 12.12.2014 року, видане на підставі рішення Центральної експертної-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, де за результатами дослідження встановлено, що матеріальний збиток заподіяний власникові «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 28400,93 грн. (а.с. 8-12)

В судовому засіданні експерт ОСОБА_3, який проводив експертне автотоварознавче дослідження автомобіля «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1, підтвердив розмір матеріального збитку визначений за результатами дослідження та викладений у висновку № 4119, додатково пояснив, що огляд автомобіля проводився ним особисто, під час огляду автомобіля був присутній власник автомобіля та сам обєкт дослідження автомобіль «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1, під час дослідження він керувався нормативною базою та технічною програмою щодо визначення розміру матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу, з привязкою до курсу у національній валюті та ринкової вартості деталей, як було зясовано в судовому засіданні в письмовому висновку експертного дослідження, експертом були здійсненні незначні неточності в назвах джерел, однак експерт підтвердив, що на суму матеріальної шкоди це не впливає, він підтверджує, що матеріальний збиток заподіяно власникові «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 28400,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, при визначені розміру матеріального збитку суд бере за основу, як належний доказ, Висновок № 4119 експертного автотоварознавчого дослідження складеного 28.04.2016 року, за яким матеріальний збиток заподіяний власникові «Hyundai Sonata 2.4і», державний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 28400,93 грн., а від цього і витрати на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900,00 грн., що підтверджено довідкою № 042 від 28.04.2016 року (а.с. 13), враховуючи, що відповідач процесуальним правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню, а саме присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 14626,18 грн., яка розрахована судом за виключенням 13774,75 грн. виплаченої суми страхового відшкодування Страховою компанією на користь позивача (28400,93 грн. 13774,75 грн.) та витрати на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900,00 грн.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, яка оцінена позивачем у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за вимог цивільного законодавства, яким передбачена відповідальність за відшкодування моральної шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини, а в даному випадку саме діяльність джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, призвело до душевних страждань позивача, внаслідок пошкодження його власного транспортного засобу.

З урахуванням заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану пошкодженого майна, обмеження його прав користуватись автомобілем, та присуджує стягнути з відповідача в рахунок відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із розміру вимог майнового та немайнового характеру, що підлягають задоволенню в межах даного спору, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 сплачені позивачем за подання двох вимог майнового та немайнового характеру (моральної шкоди), що підтверджується оригіналами квитанцій про сплату судового збору при зверненні з цим позовом до суду.

Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст. ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Відшкодування витрат на правову допомогу здійснюється судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Разом з тим, в межах розгляду даної цивільної справи інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_4, однак підтверджуючих доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 2900,00 грн. суду не надано, оскільки в матеріалах справи відсутні платіжне доручення або інший документ, який підтверджує сплату відповідних послуг, крім того, позивач не провів розрахунок вказаної суми, не вказав яка вартість та скільки годин було затрачено адвокатом при здійсненні захисту, представництва позивача, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 2900,00 грн., яка визначена позивачем без надання доказів, що підтверджують їх оплату.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 22, 23, 979, 988, 1116, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст.25 Закону України «Про страхування», ст.ст.1, 3, 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Київ Ре" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (в наслідок дорожньо-транспортної пригоди) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоди, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 14626,18 грн., суму моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., витрати на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн., а всього на загальну суму 17628 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 58 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя