Справа № 739/1573/17
Провадження № 2/739/533/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Худорби Р.Г.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у період з 21 січня по 03 жовтня 2016 року вона працювала у ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» на посаді обвалювальника м`ясних туш. Після звільнення їй не було виплачено заборгованість із заробітної плати у розмірі 7 366 грн. 26 коп. На час звернення з позовом до суду вказана заборгованість їй не виплачена, у зв'язку з чим вона має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день вирішення справи судом.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, стягнувши з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 7 336 грн. 26 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16 640 грн. 00 коп.

Представник позивачки у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача до суду не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі не подав, причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає, що справа може бути розглянута без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивачка дала показання про те, що вона дійсно працювала в ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» по 03 жовтня 2016 року на посаді обвалювала м'ясних туш. 03 жовтня 2016 року, яке було робочим днем, вона звільнилася з роботи за власним бажанням оскільки жодного разу за весь період роботи заробітна плата їй не виплачувалася. На даний час заборгованість по заробітній платі не виплачена. Свою господарську діяльність на даний час ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» не здійснює.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши позивачку в якості свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 21 січня 2016 року позивачку було прийнято на роботу в ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат», на посаду обвалювальника м`ясних туш, з якої вона, на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), звільнилася за власним бажанням 03 жовтня 2016 року (а.с. 11).

За час роботи у ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» позивачці було нараховано заробітну плату за період з 21 січня по 03 жовтня 2016 року у розмірі 7 081 грн. 83 коп. (3 004 грн. 15 коп. + 4 077 грн. 68 коп.) (а.с.3-4). З показань позивачки, допитаної в якості свідка, вбачається, що вказана сума нарахованої заробітної плати позивачці на час розгляду справи не виплачена. При цьому представником відповідача жодних доказів, які б підтверджували виплату заробітної плати позивачці, не надано.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З викладеного вище вбачається, що відповідач, який в день звільнення позивачки не здійснив виплату останній заборгованої заробітної плати, порушив вимоги законодавства щодо своєчасної виплати нарахованої заробітної плати. Дані про виплату вказаної заборгованості на час розгляду справи також відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості із заробітної плати підлягають задоволенню частково у розмірі 7 081 грн. 83 коп.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи те, що відповідач на час звільнення не здійснив остаточний розрахунок з позивачкою по заробітній платі і розмір такої заборгованості сторонами не оспорюється, доказів відсутності вини відповідача в невиплаті даної заборгованості не надано, суд приходить до висновку що відповідач зобов'язаний сплатити позивачці середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 04 жовтня 2016 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 08 листопада 2017 року, тобто по день винесення судом рішення.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивачки, суд виходить з того, що відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачкою та її представником надано суду розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до якого розмір вказаного середнього заробітку за період з 04 жовтня 2016 року по 08 листопада 2017 року становить 16 640 грн. 00 коп. Здійснюючи даний розрахунок позивачка виходила із розміру заробітної плати, яка належала до виплати за два повні місяці роботи, що передували дню звільнення - 2 795 грн. 16 коп., розміру середньоденного заробітку за ці місяці - 65 грн. 00 коп. та кількості робочих днів у період затримки виплати заробітної плати - 256 робочий день. Вказаний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню у розмірі 16 640 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2 частини першої та частини другої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості із заробітної плати у розмірі 7 336 грн. 26 коп.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивачці, з огляду на її майновий стан, сплату судового збору за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було відстрочено строком на два місяці.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню частково, а позовна вимога про стягнення середнього заробітку підлягає задоволенню частково, з відповідача в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 633 грн. 21 коп. (7 081 грн. 83 коп. + 16 640 грн. 00 коп.) х 640 грн. 00 коп. / (7 336 грн. 26 коп. + 16 640 грн. 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтями 115, 116, 117 КЗпП України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат», ідентифікаційний код юридичної особи - 37292284, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість із заробітної плати у розмірі 7 081 (сім тисяч вісімдесят одна) гривня 26 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 04 жовтня 2016 року по 08 листопада 2017 року в розмірі 16 640 (шістнадцять тисяч шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» в дохід держави судовий збір у розмірі 633 (шістсот тридцять три) гривні 21 копійка.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення усієї суми заборгованості із заробітної плати у розмірі 7 336 (сім тисяч триста тридцять шість) гривень 26 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 08 листопада 2017 року.