Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/6102/16-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 49, 50 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 14.11.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис №690, та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_2 Зазначила, що син проживає разом з нею, відповідач коштів не надає, а вона не може самостійно його утримувати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення скасувати в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн. щомісячно, ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання сина по 500 грн. щомісячно. Зазначив, що суд під час визначення розміру аліментів не з'ясував його дохід, матеріальне становище дитини та інші обставини, визначені законодавством України, що призвело до ухвалення помилкового рішення. На даний час він працює, заробітна плата становить 3200 грн. щомісячно, а відтак він не може платити аліменти у розмірі, визначеному судом.

Рішення в частині задоволення позову про розлучення ніким не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що 14.11.2009 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. 19.10.2013 року у них народився син ОСОБА_4, батьком якого є відповідач (а.с. 5). ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, вона приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює йому наслідки відповідної процесуальної дії.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зі справи вбачається, що 13.02.2017 року (в день розгляду справи) ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 24). Крім того, зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд першої інстанції прийняв дане визнання позову та ухвалив рішення по суті позову, в тому числі і про стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. щомісячно, не з'ясувавши при цьому, чи працює відповідач, який розмір його доходу та інші обставини, які враховуються при вирішенні питання про визначення розміру аліментів.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 додав довідку, з якої вбачається, що він працює з 21.12.2016 року в Приватному підприємстві «Торговий Дім «ЕЛІНГ» на посаді торгового представника, розмір заробітної плати за січень 2016 року становить 3200 грн. (а.с. 35). Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідач зазначив, що він на даний час продовжує працювати, розмір заробітної плати - 3200 грн. Також, пояснив, що йому не було роз'яснено наслідки визнання позову, він юридично необізнаний, а тому вважав, що його заява стосується тільки питання розірвання шлюбу, оскільки позивачка не погоджувалася на примирення. Платити аліменти у розмірі 2500 грн. він не може, так як іншого доходу у нього немає, а коштів, що залишаться після сплати таких аліментів йому вочевидь не вистачить на життя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, проте помилково визначив їх у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що ОСОБА_2 працює, має постійний заробіток. За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу стягнення аліментів. При цьому, враховуючи всі обставини справи, колегія суддів визначає розмір аліментів у вигляді ? частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно та роз'яснює сторонам, що за наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України, даний розмір може бути змінений.

Рішення в частині вирішення питання про негайне виконання, відшкодування судового збору залишається без змін. Рішення суду в частині задоволення позову про розлучення не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця селища Расвєт, Аксайського району, Ростовської області (РФ), ідентифікаційний код НОМЕР_1, працюючого в Приватному підприємстві «Торговий Дім «ЕЛІНГ» (торговий представник), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.12.2016 року і до повноліття дитини, тобто до 19.10.2031 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді