Справа № 161/175/17 Провадження № 22-ц/773/1421/17 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 34 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:
головуючого судді Грушицького А.І.,
суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,
з участю секретаря Вергуна Т.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Вороб`єнко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди за апеляційною скаргою позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
30 грудня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що військовослужбовець Луцького прикордонного загону ОСОБА_2 25 серпня 2015 року, керуючи службовим автомобілем «Фіат», р.н. НОМЕР_2 , порушуючи Правила дорожнього руху, скоїв ДТП та завдав пошкодження автомобілю «Фіат», що належав ОСОБА_3 .
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_3 74182,50 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 741,82 грн. судового збору.
На підставі виконавчого листа з ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 76924,32 грн.
За проведення автотоварознавчої експертизи Луцький прикордонний загін сплатив 2304 грн.
28 липня 2016 року ОСОБА_2 виключено зі списків частини, всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 м. Краматорськ ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 в регресному порядку на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 79228,32 грн. завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2017 року позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в користь Луцького прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) 3529,40 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 1600 грн. судових витрат по справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.
Представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог чинного законодавства відповідач несе матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 12 жовтня 2013 року ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на п`ять років по 11 жовтня 2018 року, за яким зобов`язався ефективно, за призначенням та дбайливо використовувати військове та інше державне майно, не допускати їх втрати, знищення та розкрадання; дотримуватися правил та заходів безпеки під час поводження зі зброєю, військовою та спеціальною технікою (а.с. 68).
Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 26 лютого 2014 року № 219-аг інспектора прикордонної служби 3-ї категорії мобільної прикордонної застави «Луцьк» старшину ОСОБА_2 допущено до самостійного керування та закріплено за ним легковий автомобіль УАЗ 3163-034, військовий номер НОМЕР_5 (а.с. 69).
Згідно наказу начальника Луцького прикордонного загону від 10 березня 2015 року № 293-аг за старшим техніком мобільної прикордонної застави «Луцьк» старшиною ОСОБА_2 закріплено легковий автомобіль «Fiat Scudo», військовий номер НОМЕР_6 (а.с. 39).
Згідно п. 4 посадової інструкції старшого техніка-водія (ВОС 837878Р) мобільної прикордонної застави «Луцьк» старший технік-водій мобільної прикордонної застави несе відповідальність згідно з Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України або згідно чинного законодавства України за неякісне або несвоєчасне виконання посадових обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав (а.с. 71, 72).
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 25 серпня 2015 року о 14 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом марки «Фіат», р.н. НОМЕР_2 , по вул. Конякіна в м. Луцьку, рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі автомобілю марки «Фіат», р.н. НОМЕР_7 , який наближався до перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху (а.с. 10).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року постановлено стягнути з Луцького прикордонного загону в користь ОСОБА_3 74182,50 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 741,82 грн. судового збору та видано виконавчий лист (а.с. 7-9, 11, 12).
За проведення автотоварознавчої експертизи Луцький прикордонний загін сплатив 2304 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 433 від 15 березня 2016 року.
Як вбачається із висновку службового розслідування від 23 жовтня 2015 року, проведеного за фактом ДТП запропоновано ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності не притягувати у зв`язку з відшкодуванням заподіяної шкоди державі в повному обсязі за власний рахунок (а.с. 41-44).
Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 5 листопада 2015 року № 1516-аг за особисту недисциплінованість і безвідповідальність ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану (а.с. 45, 46).
Згідно витягу з наказу Луцького прикордонного загону від 28 липня 2016 року № 163-ос прапорщика ОСОБА_2 виключено зі списків частини, всіх видів забезпечення з 28 липня 2016 року та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 м. Краматорськ (а.с. 16).
З меморіального ордеру № 115 від 26 вересня 2016 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) сплатив на користь ОСОБА_3 76924,32 грн. (а.с. 13).
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну прикордонну службу України» за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України несуть відповідальність згідно із законом.
Умови матеріальної відповідальності військовослужбовців регламентовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995 року (далі Положення). Вказане Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно п. 7 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується обмежена, повна або підвищена матеріальна відповідальність.

Як передбачено п. 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Згідно пунктів 13, 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. За шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, матеріальну відповідальність у 2 - 10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що шкода заподіяна ОСОБА_2 у зв`язку з недбалим виконанням ним службових обов`язків. Підстави для застосування до відповідача повної або кратної матеріальної відповідальності відсутні. За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин п. 10 Положення.
Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2017 року за № 1839, місячне грошове забезпечення ОСОБА_2 становило 3529,40 грн. (а.с. 94).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної шкоди в розмірі місячного грошового забезпечення 3529,40 грн.

Позивач обґрунтовував апеляційну скаргу тими обставинами, що відповідач заподіяв пряму дійсну шкоду не безпосередньо державі, у зв`язку з чим суд першої інстанції помилково послався на вимоги Положення.

Такі доводи колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказане Положення не містить виключень щодо випадків відшкодування шкоди державі в порядку регресу, а навпаки п. 7 Положення прямо передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Проте вирішуючи питання про стягнення судового збору суд першої інстанції допустив порушення вимог процесуального закону, у зв`язку з чим, рішення суду в даній справі в частині стягнення судового збору слід змінити.
Як передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За подання позову до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір в розмірі 1378 грн., що відповідало вимогам законодавства станом на момент звернення до суду. Суд першої інстанції стягнув з відповідача на корись позивача 1600 грн. судового збору, тому рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 вересня 2017 року в даній справі в частині стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_8 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий
Судді