У Х В А Л А

Справа №2-235/11

15 березня 2017 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани подання старшого державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Богородчанського районного відділу ДВС ОСОБА_1 звернулася в суд з поданням у якому просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» коштів у сумі 241991,57 грн. боргу за кредитним договором. 28.09.2016 року відкрито виконавче провадження і запропоновано боржнику в добровільному порядку вирішити питання виконання рішення суду. Однак, у встановлений строк боржником дій до його виконання не вжито. Відповідно до інформації, отриманої державним виконавцем, за боржником немає зареєстрованого нерухомого майна чи транспортних засобів, відсутні рахунки у банках, боржниця офіційно не отримує доходів за трудовими чи цивільно-правовими угодами. Разом з тим, ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Оскільки боржниця не вживає заходів до виконання рішення суду, з метою захисту інтересів стягувача, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», виконавець просила тимчасово, до виконання зобовязань покладених на неї рішенням Богородчанського районного суду від 11.07.2011 року, обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В судове засідання державний виконавець не зявилась.

Представники боржника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволенні клопотання. Вказали, що сам факт відкриття виконавчого провадження не може бути достатньою підставою для обмеження у праві виїзду за межі України для боржника. Державний виконавець жодним чином не мотивував необхідність вжиття такого виду забезпечення виконання судового рішення, оскільки не навела ніяких доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній з 05.10.2016 року) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З подання та матеріалів виконавчого провадження, копії яких додано до справи, судом таких обставин не встановлено, відтак керуючись ст.ст.377-1 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1П щодо обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пяти днів.

Суддя