Справа № 523/5894/15-ц
Провадження №2/523/2064/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І..

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 21 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 вересня 2011р. ОСОБА_2 позичила ОСОБА_4, ОСОБА_3 суму у розмірі 20000 доларів США. Вищевказані кошти повинні бути повернені позивачу в строк до 06 листопада 2011р., однак до теперішнього часу кошти не були повернуті. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів суму коштів у розмірі 20000 доларів США, а також три відсотки 3% річних від суми боргу у розмірі 1800 доларів США, за курсом НБУ на 02.09.2014р. у розмірі 283588 гривень 61 копійку.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути лише з ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 20000 доларів США, а також 3 % річних від суми боргу у розмірі 3233 долара США, що станом на 28 березня 2017р. становить суму у розмірі 630857 гривень 27 копійок.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав та пояснив, що він взагалі жодних коштів від позивачки не отримував, а всі взаємовідносини між склались безпосередньо між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. В останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Крім того, в матеріалах справи є клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутністю.

ОСОБА_4 про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте за місцем реєстрації м. Одеса, вул. Терешкової, 13 він проживає, що підтверджується поштовими повідомленнями, у звязку з чим, вважається повідомленим належним чином. Необхідно також встановити, що фактично судом не встановлена особа ОСОБА_4. Так за даними Адресного бюро, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 13, проте будь-яких даних про особу ОСОБА_4 у розписці не вказано, а також судом не встановлено.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 06 вересня 2011р. ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б 18а, іпн. НОМЕР_1), а також ОСОБА_4 (особу судом достовірно не встановлено) отримали від ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 «А», кв.25, іпн.. НОМЕР_2) в бору суму коштів у розмірі 160000 гривень, у еквіваленті 200000 доларів США терміном на два місяця, тобто в строк до 06 листопада 2011р..

В судовому засіданні встановлено, що борг був наданий саме в доларах США, що не заперечував ОСОБА_3.

В той же час, відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він особисто коштів не отримував, а всі кошти отримав ОСОБА_4, а він лише підписав розписку за проханням ОСОБА_2, для підтвердження факту отримання коштів.

В той же час, суд, що між сторонами виникли правовідносини щодо договору позики.

Так, ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, розписка, яка була власноручно підписана відповідачем свідчить про укладення договору позики, що був укладений у простій письмовій формі, відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України.

Стаття 1049 ЦК України, встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що кошти позивачці не були повернуті, оскільки доказів протилежного відповідачем не були надані. Надані відповідачем копії договорів між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не підтверджують факт повернення коштів за розпискою від 06.09.2011р..

Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Враховуючи, що ОСОБА_3, спільно з ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_2, яку повинні були спільно повернути, то у них виник солідарний обовязок.

У відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач має право вимагати повернення боргу від відповідача ОСОБА_3, при цьому не має значення яким чином були використали кошти, оскільки згідно ст. 544 ЦК України у відповідача є право на зворотної вимоги.

Таким чином, суд вважає, що оскільки доказів повернення боргу зі сторони відповідача не надано, то з відповідача підлягає стягненню сума боргу еквівалентна суму у розмірі 20000 доларів, тобто за курсом НБУ на час ухвалення рішення, у розмірі 529800 (пятсот двадцять девять тисяч вісімсот) гривень

Позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, також заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу у розмірі 3233 долара США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути 3% річний за спірний період у розмірі 85642 гривень 17 копійок, що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США

В той же час, суд вважає, сума трьох відсотків річних повинна стягуються в гривнях.

Так, згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити у грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню суму боргу у розмірі 20000 (двадцять тисяч доларів США), що еквівалентно сумі у розмірі 529800 (пятсот двадцять девять тисяч вісімсот) гривень, три відсотки річних у розмірі 85642 гривень 17 копійок, що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США, судовий збір у розмірі 2835 гривень 89 копійок, а всього стягнути суму у розмірі 618278 (шістсот вісімнадцять тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 06 (шість) копійок.

Керуючись ст.ст. 541,543, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б 18а, іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 «А», кв.25, іпн.. НОМЕР_2) суму боргу у розмірі 20000 (двадцять тисяч доларів США), що еквівалентно сумі у розмірі 529800 (пятсот двадцять девять тисяч вісімсот) гривень, три відсотки річних у розмірі 85642 гривень 17 копійок, що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США, судовий збір у розмірі 2835 гривень 89 копійок, а всього стягнути суму у розмірі 618278 (шістсот вісімнадцять тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 06 (шість) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення, а особами, які не були під час проголошення рішення з дати отримання копії рішення.

Суддя