Справа №167/988/17
Провадження №2/167/342/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Сіліча І.І.

при секретарі - Форсюк Т.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що з 25.11.2005 року по 28.01.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 березня 2016 року з відповідача в її користь на утримання малолітніх дітей стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час стягуваних з відповідача аліментів недостатньо для утримання дітей. Покликаючись на те, що відповідач є молодого віку, працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, зазначає, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, адже він не виконує зобовязання по матеріальному утриманню своїх дітей, відповідно до рішення суду. Станом на 29 серпня 2017 року згідно довідки-рахунку, виданої державним виконавем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6, сума заборгованості по аліментах ОСОБА_1 в її користь на утримання дітей становить 73228,07 грн..

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.196 СК україни, просить стягнути з відповідача в її користь 2928,00 грн. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що відповідач ОСОБА_1 не ухиляється від сплати аліменти на дітей. На даний час останній офіційно не працює, однак намагається вчасно та в повній мірі сплачувати аліменти. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що ОСОБА_1 дітей не відвідує, аліменти не сплачує, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2013 року розірвано (а.с.9).

В шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідач є батьком дітей, що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ №026825, серії І-ЕГ №106023 (а.с.5, 6).

Встановлено також, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2016 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1, на підставі рішень Луцького міськрайонного суду від 04.09.2009 року та від 31.10.2011 року та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.8).

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Судом встановлено, що діти проживають з матірю (а.с.7) та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно іншої, крім аліментів, допомоги на утримання дітей не надає, аліменти сплачує не повному обсязі, оскільки є заборгованість по аліментах (а.с.10, 11, 12), не бере участі у додаткових витратах, не проявляє ініціативи у вихованні дітей.

Разом з тим, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2017 року Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - 1777 грн., меншим, ніж 50 відсотків якого не може бути розмір аліментів, а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є меншим за передбачений законом мінімум.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх малолітніх дітей, тієї обставини, що обовязок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовна вимога щодо про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково, слід збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі по 900,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідок-рахунку Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом станом на 29.08.2017 року становить 73228,07 грн. (а.с.59, 60, 61). Зазначена заборгованість не виплачена відповідачем позивачу добровільно.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки відповідач не вжив усіх заходів для погашення заборгованості, при цьому не довів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводились стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року становить 2928,00 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення неустойки (пені) та стягує з відповідача на користь позивача неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2928 грн. 00 коп..

Крім того, суд приходить до висновку, що згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1280 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 183, 192, 196 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 (девятсот) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 2928 (дві тисячі девятсот двадцять вісім) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.І.Сіліч