Єдиний унікальний номер 235/2445/16-ц Номер провадження 22-ц/775/127/2017
Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.,
Доповідач Груіцька Л.О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: Груіцької Л.О.,

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.

секретар:Чуряєв В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Покровськ Донецької області, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Краматорську Донецької області, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Покровськ Донецької області, третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Краматорськ, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного сумісного господарства з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 за період з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позов обґрунтувала тим, що с померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 вона проживала однією сімєю без шлюбу у період з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто по день його смерті, на підставі ст. 256 ЦПК України просила суд про встановлення факту проживання з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, та ведення спільного господарства. Встановлення цього факту має юридичне значення для набуття нею права на одержання страхових виплат, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року, позов задоволено.

З таким судовим рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що :

- між сторонами не виник спір про право;

- судом було однобічно прийняті показання свідків;

- проігноровано висновки розслідування нещасного випадку на виробництві, які викладені у актах Н-1, Н-5, де зазначен її як члена сім'ї загиблого;

- в основу рішення необґрунтовано покладено рішення Красноармійського міськрайнного суду від 15.10.2012 року;

- суд не звернув уваги на те, що з лютого 2014 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом зі своєю матір'ю, відповідачкою по справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачка ОСОБА_2та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Покровськ Донецької області,заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив суду, що рішення суду першої інстанції було узято до уваги та страхові виплати вже виплачені сторонам. Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 з відміткою про отримання нею повідомлення про слухання справи 14 березня 2017 року( а.с.208) та телефонограмма від 22.02.2017 року, зареєстрована в журналі телефонограмм по цивільним справам за № 671( а.с.189). Причини неявки у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 суду не повідомила, відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, вважається такою, що не з'явилася в суд без поважних причин.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Краматорську Донецької області, у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.( а.с. ,210,211).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд перевіряє законність і обгрунтованясть рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, її представника, представника відповідачки та представника виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Покровськ Донецької області , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись в суд з позовом про встановлення факту спільного проживання та ведення сумісного господарства, позивач посилалась на те, що з ОСОБА_3 вони проживали однією сім'єю з грудня 1998 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 в будинку належному їй на праві власності, хоча зареєстрована вона за іншою адресою. ОСОБА_3 з 07.06.1995 року по 05.11.2012 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 в будинку належному його матері ОСОБА_1, відповідачки по справі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2012 року ОСОБА_3 втратив право користування зазначеним будинком, а з 11.06.2013 року по 14.02.2014 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 в квартирі своєї невістки, а після 14.02.2014 року відповідачка по справі знов зареєструвала свого сина за місцем свого проживання з метою отримання безоплатного вугілля. Оскільки з грудня 1998 року по день смерті ОСОБА_3, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 вони з останнім були однією сім'єю, пов'язаною спільним побутом, вважає, що вона має право на одноразову допомогу, передбачену Законом України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Просила тановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з грудня 1998 року по день його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою:Донецька область АДРЕСА_1 та ведення з ним спільного сумісного господарства за період з грудня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заперечуюючи проти задоволення позовних вимог,за період з лютого 2014 року по день смерті ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 у суді першої інстанції вказував на те, що ОСОБА_3 з лютого 2014 року та по день смерті проживав з ОСОБА_1( своєю матір'ю) за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином відповідачки по справі ОСОБА_1 ( а.с. 9).

Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду від 15 жовтня 2012 року ОСОБА_3 був зареєстрований у будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 та визнаний таким втратив користування вказаним житловим приміщенням, оскільки з 1998 року там не проживав( а.с.9).

Як вбачається з Довідки Красноармійського центру єдиного замовника, від 12.01.2016 року, ОСОБА_3 з 11.06.2013 та по 14.02.2014 року був зареєстрований у АДРЕСА_3(а.с.10), а з 14.02.2014 року та по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4, був зареєстрований у будинку своє матері - відповідачки по справі за адресою: АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер внаслідок нещасного випадку, який трапився на виробництві, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 ( а. с. 20 , 92-103, 94-104).

Відповідно до п.5 ст. 256 ЦПК України, який набрав чинності з 1 січня 2005 року, суд розглядає справи про фстановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК «сім'ю утворюють особи, які спільно проживають,

пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки».

Відповідно до п. 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 1 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які існували до 1 січня 2004 р., норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним факт проживання заявника ОСОБА_2однією сімєю без шлюбу з померлим ОСОБА_3, відповідно до пояснень свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вважав також цей факт підтвердженим матеріалами справи, зокрема довідками з місця проживання ( а. с. 10,17, 18). рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 15.10.2012 року ( а.с. 9).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права,а саме на те, що:

- між сторонами не виник спір про право;

- судом було однобічно прийняті показання свідків;

- проігноровано висновки розслідування нещасного випадку на виробництві, які викладені у актах Н-1, Н-5, де зазначен її як члена сім'ї загиблого;

- в основу рішення необґрунтовано покладено рішення Красноармійського міськрайнного суду від 15.10.2012 року;

- суд не звернув уваги на те, що з лютого 2014 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом зі своєю матір'ю, відповідачкою по справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скари у частині того, що- між сторонами не виник спір про право оскільки сам факт заперечень з боку відповідачки свідчить про наявність спору між сторонами, та вказаний факт пов'язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки і позивачка і відповідачка претендують на отримання страхових виплат у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

Колегія суддів також прийшла до висновку про необґрунтованість та незаконність доводів апеляційної скарги щодо оцінки судом доказів, а саме однобокість( на думку відповідачки) оцінки судом доказів( показання свідків, висновки розслідування нещасного випадку на виробництві, які викладені у актах Н-1, Н-5, рішення Красноармійського міськрайнного суду від 15.10.2012 року), оскільки у відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у частині того, що суд не

звернув уваги на те, що з лютого 2014 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом зі своєю матір'ю, відповідачкою по справі,оскільки вказаний довід був досліджений судом першої інстанції та дано оцінку показанням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Відповідно до статей 2, 6 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд перевіряє законність і обгрунтованясть рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги позивача про незаконність та несправедливість рішення суду першої інстанції не є обґрунтованими та законними.

Інших доводів щодо неправильності ухваленого рішення, порушення чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведених і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст..ст. 303,308,315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Л.О.Груіцька

Судді: Г.В. Новікова

А.В.Гапонов