Справа № 572/2660/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 10 листопада 2015 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач, пояснила, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті діда ОСОБА_3, однак, своєчасно не звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, так як між спадкоємцями не було спору щодо спадкового майна, а тому вона вважала, що питання розподілу спадщини вирішиться між спадкоємцями.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, зазначивши, що в даному випадку причини пропуску позивачем строку подачі заяви про прийняття спадщини, на які посилається остання є неповажними, а тому у задоволенні її вимог слід відмовити.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, врахувавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 29 грудня 2011 року - ОСОБА_3, окрім іншого майна, належну йому на праві власності земельну ділянку (ріллю) розміром 1,30 га. в рівних частинах заповів дружині - ОСОБА_4, сину - ОСОБА_5, дочці ОСОБА_6, онуці ОСОБА_1.

Сторони не заперечують, що спадкодавець ОСОБА_3 помер 10 листопада 2015 року, що додатково доводиться довідкою № 2690 від 30 червня 2016 року.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на підставі ст.1235 ЦК України.

Із змісту ч.1 ст.1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Довідка № 2690 від 30 червня 2016 року, видана Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської області, доводить, що позивач на момент смерті із заповідачем не проживала, а тому мала звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи із змісту вказаної норми суд може визначити особі додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини виключно за наявності поважної причини пропуску спадкоємцем такого строку.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із пояснень позивача встановлено, що причиною її не звернення із заявою про прийняття спадщини за заповітом стало сподівання на мирний розподіл спадкової маси.

Таким чином, як таких, обєктивних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини у позивача не було.

Крім цього, позивач в обґрунтування заявлених вимог посилалась на ті обставини, що вона фактично прийняла спадщину, так як спадковим майном, а саме : частиною земельної ділянки, вона почала користуватись ще за життя заповідача.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано акт від 9 березня 2017 року, складений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та засвідчений сільським головою ОСОБА_9, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно з 2011 року користується частиною земельної ділянки (ріллею) по усному розпорядженню ОСОБА_3.

Вказані обставини підтвердили в суді також свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, які підтвердили, що вказану у заповіті частину земельної ділянки заповідач ОСОБА_3О, фактично передав ОСОБА_1 ще до смерті, в звязку з чим позивач і користується цією ділянкою постійно до даного часу.

Таким чином, наданими доказами встановлено факт фактичного користування позивачем спадковим майном, обумовленим в заповіті, однак, ці обставини не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Також, позивач у позовній заяві посилалась на ту обставину, що має малолітню дитину, що також завадило її зверненню із заявою про прийняття спадщини.

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, встановлено, що у позивача дійсно є малолітня дитина ОСОБА_12, 8 липня 2014 року, однак, яким чином ця обставина завадила позивачу у прийнятті спадщини, останньою не обґрунтовано.

Оскільки в ході судового слідства доведено факт фактичного користування позивачем спадковим майном, однак, не обґрунтовано та не доведено наявність у неї обєктивних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 10 листопада 2015 року відмовити, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_13