Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9073/16-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними щодо відмови у приватизації квартири,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії Житомирської міської ради щодо відмови у приватизації квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача приватизувати квартиру.В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що у спірній квартирі він разом із сім'єю проживає та зареєстрований з 2005 року. Маючи намір приватизувати квартиру, він 12.09.2016 року звернувся до відповідача із відповідною заявою. Проте 05 жовтня 2016 року за вих.№25/А-4378-2 відповідач письмово повідомив про відмову у приватизації, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Такі дії відповідача вважає незаконними.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить зазначене рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, суд не врахував, що до фондів житла для тимчасового проживання можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення та фонд житла для тимчасового проживання громадян не допускає постійну реєстрацію. Разом з тим, він із сім'єю з дозволу виконкому Житомирської міської ради від 26.01.2005 року №18/513 заселився в квартиру №46 житловою площею 17,5кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Це житлове приміщення не може входити до фонду житла для тимчасового проживання громадян, оскільки на момент прийняття рішення міськвиконкому від 23.07.2008 року квартира не була вільна. На даний час будинок перебуває на балансі КП «ВЖРЕП №13» міської ради.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі,суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 з 26 січня 2005 року,що підтверджується дозволом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.01.2005 року №18/513 (а.с.16).

Разом з тим, ордер на вселення позивача у вказану квартиру не видавався.

На звернення ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про приватизацію вказаної квартири, листом від 05 жовтня 2016 року за вих.№25/А-4378-2 відповідач повідомив, що квартира АДРЕСА_1 належить до переліку квартир, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян. Тому громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права його приватизувати. Також зазначив, що єдиною підставою для вселення в житлове приміщення державного житлового фонду є ордер, який надається виконавчим комітетом місцевої ради (а.с.4).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року №422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання», рішенням виконавчого комітету від 23.07.2008 року №537 був сформований фонд житла для тимчасового проживання громадян (а.с.32).

Пунктом 1 вказано рішення включено до фонду житла для тимчасового проживання громадян квартири (кімнати) в будинках маневрового переселенського житлового фонду міської ради, згідно Переліку.

Відповідно з додатком до рішення міськвиконкому від 23.07.2008 року №537 квартира АДРЕСА_1 належить до фонду житла для тимчасового проживання громадян (а.с.33).

Зазначене рішення є чинним та позивачем не оспорюється.

Відповідно до п.4 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року №422, громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно вважав, що позивач не має права на приватизацію займаної ним квартири внаслідок віднесення її до фондів житла для тимчасового проживання.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: