Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О., секретар судового засідання Пиляй І.С.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника 4 Територіального вузла Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України полковника Товстонога І.В., третя особа без самостійних вимог голова Рівненської міської ради Хомко В.Є. про захист права на житло,

В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Начальника 4 Територіального вузла Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України полковника ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог голова Рівненської міської ради Хомко В.Є. про захист права на житло відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом першої інстанції визнано, що в період проходження служби, а саме з 30.12.1987 по 04.07.2009 року у позивача виникло право на отримання житлової площі за рахунок держави. У зв`язку з чим, його та членів родини було поставлено на квартирний облік, за місцем проходження такої служби.

Під час проходження дійсної військової служби в м. Сарни, у 2000 році, позивача та членів його родини забезпечено житловою площею, без зняття з квартирного обліку, за адресою, АДРЕСА_1 . В подальшому, у зв`язку із скороченням підрозділу в/ч, де позивач проходив і військову службу його було переведено до відповідача. Цю обставину було визнано сторонами, оскільки відповідач був правонаступником скороченого підрозділу своєї в/ч, тобто суд першої інстанції встановив, що місце служби ОСОБА_6 не змінювалось.

Звертав увагу, що при цьому суд першої інстанції чомусь не звернув уваги на той факт, що згідно вимог закону, на цей час позивач вже перебував на квартирному обліку відповідача. Зокрема, згідно п. 26. ПКМУ № 1081 від 03.08.2006 року: військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Зазначав, що наведене вище означає що він з сім`єю після переміщення по службі із м.Сарни в м.Рівне не потребували додаткового чи окремого рішення відповідача на котре послався суд першої інстанції як на підставу квартирного обліку, протокол №4 ЖК у 4 ТВУЗ від 13.03.2008 р.

Суд першої інстанції, за текстом оскарженого рішення дійшов помилкового висновку, що позивач був поставлений на чергу сам, тобто без родини і чомусь лише з 28.07.2000 року та у в/ч НОМЕР_1 та жодним чином не дав оцінку зазначеному вище.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Сокаль В.О. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Представник третьої особи без самостійних вимог голови Рівненської міської ради Хомко В.Є. у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 30 грудня 1984 року по 4 липня 2009 року проходив військову службу і в тому числі з 01.01.2007 року у 4-му Територіальному вузлу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівне, куди був переведений по службі, як до правонаступника, в зв`язку з ліквідацією в/ч НОМЕР_1 з м. Сарни.
Під час проходження дійсної військової служби в м. Сарни, ОСОБА_1 та членів родини, було забезпечено житловою площею, без зняття з квартирного обліку в АДРЕСА_1 .
У 2007 році ОСОБА_1 . З за адресою АДРЕСА_2 , винайняв житло строком з 06.08.2007 року до 06.08.2008 року та зареєструвався у м.Рівне.
Рішенням викладеним в протоколі засідання житлової комісії 4 ВТУЗ від 13 березня 2008 року ОСОБА_1 прийнято складом сім"ї одна особа на квартирний облік у список загальної черги датою перебування на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 , тобто з 28.07.2000 року.
Згідно акту обстеження житлових умов заявника від 30.05.2008 року вбачається, що за висновком членів комісії, ОСОБА_1 , який піднаймає житло за адресою: АДРЕСА_2 , потребує поліпшення житлових умов.
4 липня 2009 року ОСОБА_1 звільнився з військової служби на пенсію.
Рішенням викладеним в протоколі засідання житлової комісії 4 ТВУЗ Держспецзв`язку від 20 грудня 2011 року №10, ОСОБА_1 знято з житлового обліку у 4 ТВУЗ Держспецзв`язку в зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, згідно з п.26 п.п.2 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов".
Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 прописаний та постійно проживає в АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві особистої власності, тобто виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з п.п. 1 п.29 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов , і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 р. N 470, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадках: виходу на пенсію;
Відповідно до ст.33 Конституції України, ОСОБА_1 , як громадянин України має право на вільний вибір місця проживання.
Згідно ч.2 та чт.6 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом та може мати кілька місць проживання.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, переїзд ОСОБА_1 з м. Рівне, де він завершив військову службу та вийшов на пенсію, до м. Сарни, де проживає його сім`я, виходячи з наведеного вище, не може бути перепоною в реалізації його прав і свобод, передбачених Конституцією чи зокрема ст.12 закону № 2011-XII, а саме залишатися на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла.

Інших доказів, ніж лист від 15 серпня 2016 року № 55/03-1166 про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про зняття його з квартирного обліку в справі немає.

Вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним протоколу засідання житлової комісії 4 ВТУЗ 3 10 від 20 грудня 2011 року не може бути задоволена в повному обсязі. Зокрема протокол відображає хід засідання житлової комісії, а тому протиправним є саме рішення прийняте під час цього засідання щодо позивача, а не протокол, як документ; вимога в частині визнання протиправним зняття членів його сім`ї з квартирного обліку безпідставна, оскільки в 2008 році ОСОБА_1 на облік був прийнятий одноособово, про що йому було відомо і таке рішення він не оскаржував.
Отже, до задоволення підлягає вимога ОСОБА_1 про визнання рішення викладеного в протоколі засідання житлової комісії 4 ВТУЗ № 10 від 20 грудня 2011 року в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку протиправним та зобов`язання начальника 4 ВТУЗ відновити ОСОБА_7 на квартирному обліку в загальній черзі та позачерговій, оскільки житловою комісією порушено права позивача, а начальником затверджено прийняте рішення викладене в оскарженому протоколі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (551,2+606,32) в сумі 1217,52 грн.
За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313-314,316, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів, -
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року скасувати.
Позов задовольнити частково.
Визнати рішення викладене в протоколі засідання житлової комісії 4 ВТУЗ № 10 від 20 грудня 2011 року в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку протиправним та зобов`язати Начальника 4 Територіального вузла Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відновити ОСОБА_7 на квартирному обліку в загальній черзі та позачерговій.
Стягнути з 4 Територіального вузла Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_1 судові витрати 1217,52 грн.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.
Головуючий: С.В. Боймиструк
Судді: С.О. Гордійчук
Н.М. Ковальчук