Провадження № 2/234/104/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі судді Михальченко А.О.

секретар Вербовецька Д.В.

за участю

позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області об'єднану ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.04.2017 р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа, без самостійних вимог - ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» про визнання факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у такому майні, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності.

Ухвалою Краматорського міського суду від 14.07.2016р. до участі у справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_6

Ухвалою Краматорського міського суду від 20.07.2016 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_8 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та зазначила, що з початку 1990 року вона та ОСОБА_9 стали проживати разом однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_10. Бізнесом вони займалися сумісно та мали спільний дохід від нього. За час їх спільного проживання, вони за спільні кошти придбали - квартиру АДРЕСА_1; будинок АДРЕСА_6; автомобіль НОМЕР_1; автомобіль НОМЕР_2. В 2010 році вони перестали мешкати разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та їх спільний син ОСОБА_10. Через деякий час після смерті ОСОБА_12 вона намагалася оформити одну квартиру на своє ім'я, однак їй пояснили, що факт сумісного проживання зі спадкодавцем необхідно довести в судовому порядку. Ці обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом. Просить суд винести рішення, яким встановити факт її спільного проживання однією сім'ю з ОСОБА_9 у період з травня 1990 року по грудень 2010 року, визнати квартиру АДРЕСА_1; будинок АДРЕСА_6; автомобіль НОМЕР_1; автомобіль НОМЕР_2, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_9; визнати за нею право власності на ? частку зазначеного майна.

Ухвалою Краматорського міського суду від 17.11.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дачного будинку АДРЕСА_7 спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_9, а також визнання за нею права власності на ? частку цього дачного будинку, були залишені без розгляду.

Також до Краматорського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у такому майні.

Ухвалою Краматорського міського суду від 12.04.2017 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності, та цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання права власності, були об'єднані в одне провадження для їх спільного розгляду.

Ухвалою Краматорського міського суду від 25.10.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ПАТ «Український бізнес банк».

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з початку 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона та ОСОБА_9 проживали разом однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спочатку, тобто з 2009 року по листопад 2011 року вони спільно мешкали у квартирі, що належить їй на праві приватної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8. Проживаючи у даній квартирі, вони з ОСОБА_9 сумісними зусиллями та за спільний кошт робили добудови та ремонт у будинку АДРЕСА_6. В даному будинку вони стали проживати з листопада 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. За результатами проведених значних поліпшень будинку, суттєво збільшилася його площа, були збудовані нові будівлі. Так, станом на 2013 рік сумісними з ОСОБА_9 фізичними та фінансовими зусиллями було виконано: добудовано другий поверх (літ.А1-2, загальною площею 39.9 м.кв.), збудовано нежитлову прибудову (літ А2-2;А3-2), веранду (літ. а), прибудову (літ Ж1), гараж (літ.Ж) переобладнано у літню кухню, збудовано капітальну огорожу та замощене подвір'я тротуарною плиткою, виконано косметичний ремонт з дорогих матеріалів, встановлено нові склопакети, придбані меблі, сантехніка, на нульовому поверсі розпочато будівництво сауни. Крім того, за їх сумісні кошти було придбано легковий автомобіль Hyundai Grandeur, 2013 року випуску, номер шасі/кузову НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_3 та нежитлове приміщення (офіс), вбудоване в житловий будинок, що складає 27/1000 усього будинку, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9. Автомобіль було придбано частково за її кошти та кошти ОСОБА_9, а частково за кошти, які були отримані ОСОБА_9 у зв'язку з укладенням кредитного договору, в якому вона виступила поручителем. Нежитлове приміщення було фактично придбано лише за її власні кошти, але зареєстровано за ОСОБА_9 У зв'язку з тим, що 01.10.2014 року ОСОБА_9 звільнився з посади КП «Елком», фактично велика частина витрат була здійснена за її кошти, у тому числі на грошову допомогу його дитині та батькам, адже вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримувала значний дохід. Крім вкладення спільних витрат в ремонт будинку, придбання автомобіля та нежитлового приміщення, вона разом з ОСОБА_9 займалися сумісно усіма господарськими справами, разом проводили свій відпочинок на територіях інших держав, тобто фактично були подружжям. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер. Його батьки звернулися до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи. Вона вважає, що майно, а саме будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6, нежитлове приміщення (офіс), який розташований за адресою: АДРЕСА_9, автомобіль Hyundai Grandeur 2013 року випуску, номер шасі/кузову НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_3, є її та ОСОБА_9 спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право на ? частину вказаного майна, яке не може входити до складу спадкової маси. Просить суд винести рішення, яким визнати факт проживання однією сім'єю без укладання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у період з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, включно; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_9 будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6, нежитлове приміщення (офіс), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9, автомобіль Hyundai Grandeur 2013 року випуску, номер шасі/кузову НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку у спільній сумісній власності на вищевказане майно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_9 дійсно певний час зустрічався з ОСОБА_2, але вони не мали спільного побуту та бюджету.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечував, так як вони не підтверджені жодним об'єктивним доказом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 на позовних вимогах ОСОБА_2 наполягали, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та пояснили, що вважають їх необґрунтованими у зв'язку з тим, що у період з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року саме ОСОБА_2 мешкала разом з ОСОБА_9, а тому ОСОБА_1 фізично не могла проживати спільно з ОСОБА_9 по грудень 2010 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, пояснив суду, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 почали зустрічатися у школі, потом разом поїхали навчатися далі та почали мешкати разом у м. Слов'янську, згодом переїхали до м. Краматорська і у них народився син. Стосунки у них були як у чоловіка та жінки. Вони кохали один одного. Син завжди казав, що ОСОБА_1 це жінка його життя. Також зазначив, що вони разом почали займатися бізнесом та відкрили рекламне агентство. Мали гарний прибуток від нього та змогли купити квартиру, а згодом будинок та машини. Мешкали як сім'я до 2010 року, а потім зберегли дуже теплі дружні стосунки. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 повідомив суду, що дійсно приблизно з 2011 року його син зустрічався з ОСОБА_2, але чи мали вони спільний бюджет та де і коли вона мешкала йому фактично не відомо, а тому просив винести рішення на розсуд суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що ОСОБА_9 є її сином, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Син офіційно не був одружений. У нього від позивачки ОСОБА_1 народився син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, але разом з позивачкою ОСОБА_9 ніколи не жив, спільного господарства вони не вели. Коли позивачка народила дитину, син визнав її, дав своє прізвище та всіляко допомагав у її вихованні. Через деякий час ОСОБА_1 стала проживати з іншим чоловіком, а ОСОБА_9- з іншою жінкою ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила йому доньку ОСОБА_13. З ОСОБА_8 син також не був офіційно одружений, а лише деякий час мешкав разом з нею. Майно, про яке вказує позивачка ОСОБА_1, а саме квартира, житловий будинок, та два автомобіля ОСОБА_9 купував самостійно та за власні кошти, тобто позивачка не має ніякого відношення до цього майна, а отже і претендувати на нього не має права. Вважає, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є вона, як його мати, його батько ОСОБА_5 та діти ОСОБА_10 та ОСОБА_13 Просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

Стосовно позовних вимог, пред'явлених до неї ОСОБА_2, вона пояснила, що також не визнає їх. Майно, про яке йде мова в позові її син ОСОБА_9 купував самостійно та за власні кошти, а отже ОСОБА_2 не має до цього майна ніякого відношення. ОСОБА_9 деякий не значний час періодично проживав спільно з ОСОБА_2, але одружені вони не були. ОСОБА_2 працювала на підприємстві, яке очолював ОСОБА_9 Вважає, що ОСОБА_2 не має права на ? частку майна, про яке йде мова у позові. Просить в позові ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримала пояснення свого довірителя, в позовах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просила відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснила, що з ОСОБА_9 вона познайомилася у 1998 році. Приблизно наприкінці 2002 року вона випадково зустрілася з ним у спільній компанії товаришів, де він розповів їй, що ОСОБА_1 народила від нього сина, він визнав дитину, але спільно з ОСОБА_1 не проживав, сумісне господарство вони не вели. ОСОБА_1, на той період вже проживала з іншим чоловіком у м. Харкові. З того часу у неї - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зав'язалися серйозні відносини. ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народилася спільна донька ОСОБА_13 Шлюб вони не реєстрували. Через деякий час після народження доньки, вона разом з дитиною стала проживати за адресою своїх батьків. Її спілкування з ОСОБА_9 обмежувалося лише питаннями, пов'язаними з вихованням спільної доньки, заради якої вони періодично зустрічалися, проводили спільний час, ОСОБА_9 допомагав їй матеріально утримувати дитину. Їй відомо, що через деякий час, ОСОБА_1 разом з сином повернулася до міста Краматорська, та ОСОБА_9, заради сина надав дозвіл на їх проживання у його квартирі, яка була розташована за адресою: АДРЕСА_1, а сам став мешкати у власному будинку, що знаходився за адресою: АДРЕСА_6 який він придбав в кінці 90-х років. ОСОБА_9 неодноразово повідомляв їй що справою його життя було КП «Елком», для відкриття якого він укладав кредитний договір з банківською установою. Купівлю двох квартир, автомобілів та будівельні поліпшення будинку, ОСОБА_9 проводив за власний кошт та за грошову допомогу його батьків. Отже, все майно яке за час свого життя придбав ОСОБА_9 є винятково його здобутком, для якого він прикладав свої фізичні та фінансові зусилля. В ході бесіди з нею, ОСОБА_9 неодноразово казав, що все його майно після його смерті залишиться лише його двом дітям, адже дружин він не має, також повідомляв їй, що він мешкає в самотності. Вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, адже вона з 2002 року не мешкала спільно з ОСОБА_9, а є лише матір'ю його сина. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 вона вважає його батьків, відповідачів по справі, та дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_13 Просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «Український бізнес банк» не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, що у зв'язку зі своїм неповноліттям був допитаний у присутності його матері ОСОБА_1, пояснив, що ОСОБА_9 був його батьком. Зі слів матері йому відомо, що батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_1 мешкали разом з 1991 року. В 2000 році народився він. З 2002 рік по 2003 роки вони утрьох мешкали у м. Харкові, а з 2004 рік по 2010 рік - у АДРЕСА_1. Під час спільного життя, вони разом їздили на відпочинок, мати та батько вели сумісне господарство. У батька та матері до 2010 року був спільний бізнес - РА «Хамелеон». Йому відомо, що ОСОБА_2 зустрічалася з батьком десь з 2011 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що була знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_9 з 2000 року, так як працювала нянею їх спільного сина ОСОБА_15. Їй відомо, що у 2001 році вони придбали квартиру, розташовану у АДРЕСА_10, та проживали в ній разом, робили ремонт. Вибором квартири ОСОБА_9 займався разом з ОСОБА_1 В 2002 році ОСОБА_1 переїхала до м. Харкова, але в 2003 році вона повернулася до м. Краматорська та продовжувала мешкати з сином та ОСОБА_9 у квартирі, розташованій у АДРЕСА_1. Їй також відомо, що в 2004 році у ОСОБА_9 від іншої жінки народилася донька Настя. Також вона обізнана в тому, що будинок, розташований у АДРЕСА_6 був придбаний ОСОБА_9 до її знайомства з ним, а офіс він та ОСОБА_1 придбали у кредит.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала суду, що є матір'ю ОСОБА_1, яка у 10 класі почала зустрічатися з ОСОБА_9. Після закінчення школи ОСОБА_1 та ОСОБА_9 разом поступили в інститут у м.Слов'янську та почали разом мешкати на АДРЕСА_12 Вона та ОСОБА_6 постійно передавали їм продукти харчування. Останній курс інституту вони навчалися у м. Краматорську і мешкали в орендованій квартирі по АДРЕСА_11. Також разом придумали та організували рекламне агентство і разом у ньому працювали. У 2000 році у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 народився син - ОСОБА_10. Ще до народження сина вони придбали будинок по АДРЕСА_6. В період з 2002 по 2003 рік ОСОБА_1 з сином мешкала у м. Харкові, а ОСОБА_9 у Краматорську, але постійно відвідував їх. Після повернення у 2003 році до м. Краматорська ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали усі разом мешкати у квартирі по АДРЕСА_13. Окремо почали мешкати коли ОСОБА_10 був у четвертому класі, тобто у 2010 році.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Приписами ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що в період з травня 1990 року по грудень 2010 року мешкала однією сім'єю з ОСОБА_9, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9 помер (т.1 а.с.9)

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині 2 ст. 59 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1, було заявлене клопотання про допит свідків, з показань яких судом встановлено, що починаючи з грудня 1990 року ОСОБА_1 почала мешкати з ОСОБА_9 як жінка та чоловік, але шлюб при цьому вони не реєстрували, у інших зареєстрованих шлюбах не перебували.

Так, судом встановлено, що на початку спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_9 мешкали в орендованій квартирі у м.Слов'янську, так як навчались там, а потім переїхали до м. Краматорська, де також спочатку винаймали житло.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_9 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_10. (т.1 а. с. 8)

Зазначені обставини також фактично не заперечували відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є батьками ОСОБА_9

Після народження дитини, деякий час ОСОБА_1 з сином мешкали у м. Харкові, а ОСОБА_9 через роботу мешкав у м. Краматорську, але постійно відвідував їх, а у 2003 року ОСОБА_1 з сином повернулися до м. Краматорська і вони усі разом почали мешкати за адресою: АДРЕСА_2.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у ОСОБА_9 народилася донька ОСОБА_13, матір'ю якої є - ОСОБА_8, яка перебувала з ОСОБА_9 у короткочасних близьких стосунках. (т.1 а.с.187)

Згідно копії паспорта ОСОБА_1, починаючи з 22.12.2005р. вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. (т.1 а.с.5-7)

З показань свідків судом також встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_1 та ОСОБА_9 мешкали до 2010 року, хоча за час їх спільного проживання у них траплялися сварки і періодично ОСОБА_9 мешкав у будинку по АДРЕСА_6 (б), але усі його речі знаходились у квартирі по АДРЕСА_13.

Зазначений факт також знайшов своє підтвердження у рішенні Краматорського міського суду Донецької області від 23.11.2004р., в описовій частині якого зазначено «в судебном заседании истец поддержал свои требования и пояснил суду …. он вселился в квартиру и проживает в ней». Тобто будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_9 сам підтверджував факт свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 ст.113)

Відтак, суд критично ставиться до пояснень відповідача ОСОБА_6 у частині того, що з позивачкою ОСОБА_9 ніколи не мешкав, спільного господарства не мав, а коли позивачка народила дитину, син визнав її, дав своє прізвище та всіляко допомагав у її вихованні, так як вони повністю спростовуються показаннями відповідача ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_17 Крім того суд зазначає, що за час розгляду справи відповідачка ОСОБА_6 неодноразово змінювала свої пояснення та не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільного проживання.

Суд також критично ставиться до пояснень відповідача ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 народила від ОСОБА_9 сина, він визнав дитину, але спільно з ОСОБА_1 не проживав, сумісного господарства вони не вели, а ОСОБА_1 на той період вже проживала з іншим чоловіком у м. Харкові, так як вони суперечать показанням свідка ОСОБА_14, яка є особою незацікавленою, та іншим доказам по справі, а ОСОБА_8 є матір'ю спадкоємиці ОСОБА_9 - ОСОБА_13, тобто зацікавленою у отриманні спадщини особою.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У пункті 44 рішенні по справі «Киган проти Ірландії » (KEEGAN v. IRELAND (Application no. 16969/90) Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «сім'я» в даній статті не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі, і може включати інші de facto «сімейні» узи, коли сторони живуть спільно поза шлюбом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в період з травня 1990 року по 01 січня 2004 року відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_9 підпадали під поняття сімейного життя в розумінні ст.8 Конвенції.

Щодо періоду проживання з 01.01.2004р. по грудень 2010 року суд зазначає наступне.

Частинами 2, 4 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що є ознаками сім`ї. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 належними доказами доведене, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з ОСОБА_9, в період з травня 1990 року по грудень 2010 року, і її позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд зазначає, що не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1, вона зазначила, що починаючи з 2009 року мешкала разом з ОСОБА_9, а тому він фізично не міг мешкати з ОСОБА_1, та на підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_1 та підтвердження своїх позовних вимог надала суду квитанції на утримання майна, сумісного проведення дозвілля з ОСОБА_9 та довідку комітету мікрорайону №6.

Однак, усі надані суду квитанції по сплаті комунальних послуг містять у собі прізвище платника - ОСОБА_9 і не мають жодного застереження щодо ОСОБА_2 (т.1 а.с.86-133), таким чином суд вважає, що зазначені квитанції доводять лише факт сплати ОСОБА_9 комунальних послуг, але не доводять факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в період з 2009р. по день його смерті.

Документи надані ОСОБА_2 щодо спільних з ОСОБА_9 подорожей також не є доказами того, що вони мешкали як одна сім'я, а підтверджують лише факт спільного відпочинку (т.1 ст. 76-85).

Крім того, факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не знайшов свого підтвердження і у показаннях допитаних судом свідків.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 у період з 2009 року по день його смерті 18.04.2016р. задоволенню не підлягають, так як не доведені належними доказами.

Щодо позовних вимог про визнання права власності суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, в період з травня 1990 року по грудень 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

З матеріалів справи суд вбачає, що 08.12.1999 року ОСОБА_9 придбав будинок АДРЕСА_6. Право власності зареєстроване в КП БТІ м. Краматорська 09.12.1999р. (т.2 а. с. 29-30)

19.02.2001р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчено Краматорською універсальною біржою «Примус», ОСОБА_9 купив квартиру АДРЕСА_3. Рішенням Краматорського міського суду від 23.11.2004р. зазначений договір визнано дійсним та визнано за ОСОБА_9 право власності на зазначену квартиру. (т.3 а. с. 113)

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Частиною другою статті 112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим, під час вирішення спору щодо визнання права власності на ? частку майна, набутого до 01 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9, які проживали однією сім'єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, суд приймає до уваги, що на час придбання майна, саме - квартири АДРЕСА_4 та будинку АДРЕСА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спільно працювали у РА «Хамелеон», спільно отримували прибуток, який об'єднали для купівлі зазначеного нерухомого майна, що знайшло своє підтвердження у показаннях допитаних судом свідків.

Статтею 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. (ч.2 ст.74 СК України)

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

З інформаційного листа Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 06.12.2016р. №вих.31/5-1443-2254 суд вбачає, що за період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 придбали - автомобіль НОМЕР_1, сірого кольору, 2004 року випуску, двигун НОМЕР_7, кузов НОМЕР_8; автомобіль НОМЕР_4, білого кольору, 2005 року випуску, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_9 (т. 3 а.с. 23)

Відтак, оскільки нерухоме та рухоме майно придбане під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу та внаслідок спільної праці цих осіб, як сім'ї, то реєстрація прав на нього лише на ім'я ОСОБА_9 не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України)

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст.369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З огляду на наведене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку: квартири АДРЕСА_1; будинку АДРЕСА_6, який станом на 14.04.2006р. складався з: житлового будинку (літ. А-2), загальною площею 241,6 кв.м., житловою 80,7 кв.м., допоміжною 160,9 кв.м.; житлової прибудови (літ. А1-1), підвалу (пд), тамбуру (літ. а), ганку, навісу (літ. а1), гаражу (літ. Б), гаражу, ями оглядової (літ. В), гаражу (літ. ж), сараю (літ. з), вбиральні (літ. и), душу (літ. К), огорожі ( №1-10), замощення, басейну; автомобілю НОМЕР_1, сірого кольору, 2004 року випуску, двигун НОМЕР_7, кузов НОМЕР_8; автомобілю НОМЕР_4, білого кольору, 2005 року випуску, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_9, задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_1

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на частку у майні, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню через недоведеність факту спільного проживання з ОСОБА_9

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_18 ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа, без самостійних вимог - ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., проживала з ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в період з травня 1990 року по грудень 2010 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_5, та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1;

-будинок АДРЕСА_6, який станом на 14.04.2006р. складався з: житлового будинку (літ. А-2), загальною площею 241,6 кв.м., житловою 80,7 кв.м., допоміжною 160,9 кв.м.; житлової прибудови (літ. А1-1), підвалу (пд), тамбуру (літ. а), ганку, навісу (літ. а1), гаражу (літ. Б), гаражу, ями оглядової (літ. В), гаражу (літ. ж), сараю (літ. з), вбиральні (літ. и), душу (літ. К), огорожі ( №1-10), замощення, басейну;

-автомобіль НОМЕР_1, сірого кольору, 2004 року випуску, двигун НОМЕР_7, кузов НОМЕР_8;

-автомобіль НОМЕР_4, білого кольору, 2005 року випуску, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_9.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_5, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_5, право власності на ? частку будинку АДРЕСА_6, який станом на 14.04.2006 складався з: житлового будинку (літ. А-2), загальною площею 241,6 кв.м., житловою 80,7 кв.м., допоміжною 160,9 кв.м.; житлової прибудови (літ. А1-1), підвалу (пд), тамбуру (літ. а), ганку, навісу (літ. а1), гаражу (літ. Б), гаражу, ями оглядової (літ. В), гаражу (літ. ж), літньої кухні, сараю (літ. з), вбиральні (літ. и), душу (літ. К), огорожі ( №1-10), замощення, басейну.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_5, право власності на ? частку автомобілю НОМЕР_1, сірого кольору, 2004 року випуску, двигун НОМЕР_7, кузов НОМЕР_8.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., ІПН НОМЕР_5, право власності на ? частку автомобілю НОМЕР_4, білого кольору, 2005 року випуску, двигун НОМЕР_10, кузов НОМЕР_9.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у такому майні - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: