Справа № 263/218/17
Провадження № 2/263/699/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.О.,

при секретарі Домановій І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, що діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до технічного паспорту на квартиру, він є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано в МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за №36253 від 05.06.1998 року.

Після придбання вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу №21463 від 05.06.1998 року, який був визнаний рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2006 року, з його згоди, у ній також зареєстровані: його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочка відповідач ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3. При чому на реєстрацію останнього у спірній квартирі він згоди не надавав. З 2014 року відповідач ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_3 у квартирі не проживають, тобто більше одного року, особистих речей чи майна, які їм належать, у квартирі не має.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі, просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач у судове засідання не зявилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач повторно у судове засідання не зявилася, на адресу суду надійшла заява, в якій вона позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення, просила розглядати справу у її відсутності.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутності представника, прийняти рішення з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 10, 214 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №21463 від 05.06.1998 року, який був визнаний рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.12.2006 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано в МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» за №36253 від 05.06.1998 року (а. с. 6, 7, 8).

Згідно з копією технічного паспорту власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1В (а. с. 13-14).

Згідно особового рахунку №3942 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 (а. с. 9).

Відповідно до листа ККП «Керуюча компанія «Західна» №1230 від 27.12.2016 року факт проживання особи не підтверджено, зазначено, що це можливо встановити в судовому засіданні шляхом опитування сусідів, а також звернення до органів поліції за місцем проживання для складання відповідного рапорту (а. с. 15).

З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, те, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_3, а також те, що знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача з дитиною без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, що також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою № 17 у будинку № 148 по вулиці Гранітній у м. Маріуполі Донецької області.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О. Мельник