АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/1394/16-ц Головуючий в І інстанції Терещенко О.Є. Номер провадження 22-ц/791/423/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Бугрика В.В.,
Склярської І.В.,
секретарМирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначаючи, що вона працювала в ПрАТ «Херсонтурист» на посаді бухгалтера з 03.09.2015 року по 14.12.2015 року. Розмір її заробітної плати на місяць складав 4000 грн.

Посилаючись на те, що заробітна плата у зазначеному розмірі відповідачем їй не виплачувалася, в результаті чого на день її звернення з позовом утворилась заборгованість в розмірі 12763,67 грн., позивачка просила суд стягнути з ПрАТ «Херсонтурист» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 763,39 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

В процесі розгляду справи позивачка неодноразово збільшувала позовні вимоги в частині розміру середнього заробітку та остаточно за станом на 03.10.2016 року просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2015 року по 03.10.2016 року в розмірі 38 096 грн. або з розрахунку на день ухвалення судом рішення.

Рішенням суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» на користь ОСОБА_5 нараховану, але не виплачену суму заробітної плати в розмірі 12 763,39 грн. Суми, що підлягають стягненню з приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню з врахуванням та утриманням обов'язкових платежів.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки проведення належних виплат при звільненні в розмірі 40 000,80 грн.

Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат та допустив негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Херсонтурист» просить рішення суду скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, зазначаючи, що висновки суду щодо наявності підстав для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбаченої ст. 117 КЗпП України не відповідають обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнала, рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 03 вересня 2015 року працювала в ПрАТ «Херсонтурист» на посаді головного бухгалтера.

Наказом №32 від 14 грудня 2015 року ОСОБА_5 звільнена із займаної посади з 14 грудня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

В день звільнення відповідач не виплатив ОСОБА_5 належних їй від товариства сум, розмір яких визначено ОСОБА_5 та не спростовано відповідачем у 12 763,39грн.

Наведені вище факти сторони, в тому числі, відповідач, визнають і не спростовують, а рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не оскаржено і не є предметом перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за весь час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що виплата всіх сум, належних працівникові від підприємства, установи, організації, при звільненні, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Враховуючи, що наявність спору щодо розміру належних ОСОБА_5 від відповідача сум на день звільнення судом не встановлено, як не встановлено і той факт, що остання не працювала в день звільнення та зважаючи, що відсутність своєї вини у затримці розрахунку при звільненні позивачки ПрАТ «Херсонтурист» не доводив і на це в апеляційній скарзі не посилається, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість заявленої ОСОБА_5 вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого визначено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року з послідуючими змінами.

Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам трудового законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, доводи апеляційної скарги щодо відсутності ОСОБА_5 на роботі в день звільнення колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наведена обставина не підтверджена належними доказами.

Єдиним аргументом, на який посилається відповідач у підтвердження своїх доводів, є те, що ОСОБА_5 надсилала на адресу товариства письмові заяви з вимогою повідомити про розмір заборгованості по заробітній платі поштою, однак зазначене свідчить лише про невиконання відповідачем встановленого ст.116 КЗпП України обов'язку письмово повідомляти працівника, в даному випадку ОСОБА_5, про нараховані суми, належні їй при звільненні.

Заяви ж, про які зазначено в апеляційній скарзі, датовані та відправлені ОСОБА_5 на адресу ПрАТ «Херсонтурист» поштою уже після її звільнення: 15.12.2015р., 18.12.2015р., 24.03.2015р. /а.с.20-22/, а необхідність звернення з аналогічною заявою через засоби поштового зв'язку 12.12.2015 року ОСОБА_5 пояснює тим, що адміністрація товариства відмовлялася приймати від неї письмові заяви та відповідати на них.

Відповідно до діючого в Україні трудового законодавства днем звільнення є останній робочий день працівника, яким у спірних правовідносинах є 14 грудня 2015 року.

Саме по 14 грудня 2015 року включно відповідач нараховував ОСОБА_5 заробітну плату і саме в цей день видав їй трудову книжку, як це й передбачено ст.47 КЗпП України, і зобов'язаний був провести з нею розрахунок без будь-якого звернення ОСОБА_5 з цього приводу /а.с. 10-12,51-52/.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Херсонтурист» відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 жовтня 2016 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: В.В. Бугрик

І.В. Склярська