Справа№ 311/1169/17
Провадження№ 2/311/617/2017
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

за участю:

секретаря Васюковій М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Корольова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О ВИ В:
У позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що він проходив військову службу в Збройних Силах Союзу РСР у період з 15 жовтня 1979 року по 27 грудня 1981 років. В період з 24 лютого 1980 року по 24 червня 1980 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій в складі військової частини ВЧ ПП 50156 на території ДР Афганістан.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії зі встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1901 від 06.08.2013, при виконанні службового обов`язку в ДРА позивач отримав: «вогнепальні осколкові поранення голови, правої нижньої кінцівки (контузія головного мозку в 1980 році), наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 1345/Ж від 05.08.2013 Київського міського клінічного бюро СМЕ , які у подальшому призвели до розвитку «гіпертонічної хвороби II ст., ступінь артеріальної гіпертензії 2, високий кардіоваскулярний ризик. Гіпертрофії міокарда лівого шлуночка, дисциркуляторної гіпертонічної енцефалопатії II ст., синдром вестибулопатії, центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст., двобічної сенсоневральної приглухуватості, ІХС, дифузного кардіосклерозу СН II А ст. ФК II облітеруючого атероклерозу артерій нижніх кінцівок, хронічної ішемії II А ст.», а також захворювання «цукровий діабет, тип 2, середня ступінь важкості, субкомпенсація, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок, діабетична нефропатія.».

Згідно виписки із акта огляду МСЕК серія 10 ААБ № 481200 (дата огляду 06.11.2013) ОСОБА_2 була встановлена 3 група інвалідності. Під час чергового огляду 24.11.2014 йому було повторно встановлено 3 групу інвалідності безстроково, що, на думку позивача, є підтвердженням того, що його здоров`я з кожним роком тільки погіршується.

Позивач вказав, що після проходження військової служби, де велися бойові дії, він отримав значні чисельні травми та захворювання, які турбують його по теперішній час, а від перебування на стаціонарному лікуванні та подальшого лікування його стан здоров`я не покращився. Внаслідок травм, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, оскільки внаслідок безпосередньої участі в бойових діях він отримав чисельні поранення, основною з яких є контузія головного мозку.

Під час обстеження в Інституті отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України ОСОБА_2 було встановлено діагноз вестибуляторна дисфункція ІІ-ІІ ст. та двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість (консультативний висновок № 11058/13 від 05.08.2013).

Саме після розвитку вищевказаних травм та захворювань позивача постійно, щоденно турбують головний біль постійного характеру, запаморочення, хиткість ходи, порушення сну, шум у голові, здавлюючи болі в області серця, підвищений артеріальний тиск, задишка при фізичному навантаженні, відчуття тяжкості, оніміння в нижніх та верхніх кінцівках, гіркота, сухість у роті, загальна слабкість. Розвинувся цукровий діабет. Це підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 15909, 16591, 6427.

У 2015 році при проходженні дуплексного ультразвукового сканування артерій нижніх кінцівок виявлено ехоознаки стенозуючого атеросклерозу, ознаки гемодинамікозначимого стенозу клубових сегментів з обох сторін, виражене більше справа.

Враховуючи, що рішенням МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності, він просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була мені завдана в результаті виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, яку оцінює в розмірі 240 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах, викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах Союзу РСР у період з 15 жовтня 1979 року по 27 грудня 1981 року. В період з 24 лютого 1980 року по 24 червня 1980 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій в складі військової частини ВЧ ПП 50156 на території ДР Афганістан, про що свідчить військовий квиток серії НОМЕР_1 та довідка від 19.08.2013 року за № 116 (а.с. 10-13,14).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії зі встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1901 від 06.08.2013, при виконанні службового обов`язку в ДРА позивач отримав: «вогнепальні осколкові поранення голови, правої нижньої кінцівки (контузія головного мозку в 1980 році), наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 1345/Ж від 05.08.2013 Київського міського клінічного бюро СМЕ , які у подальшому призвели до розвитку «гіпертонічної хвороби II ст., ступінь артеріальної гіпертензії 2, високий кардіоваскулярний ризик. Гіпертрофії міокарда лівого шлуночка, дисциркуляторної гіпертонічної енцефалопатії II ст., синдром вестибулопатії, центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст., двобічної сенсоневральної приглухуватості, ІХС, дифузного кардіосклерозу СН II А ст. ФК II облітеруючого атероклерозу артерій нижніх кінцівок, хронічної ішемії II А ст.», а також захворювання «цукровий діабет, тип 2, середня ступінь важкості, субкомпенсація, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок, діабетична нефропатія.» (а.с. 15,16).

Згідно виписки із акта огляду МСЕК серія 10 ААБ № 481200 (дата огляду 06.11.2013) ОСОБА_2 була встановлена 3 група інвалідності. Під час чергового огляду 24.11.2014 йому було повторно встановлено 3 групу інвалідності безстроково (а.с. 17,18).

Під час обстеження в Інституті отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України ОСОБА_2 було встановлено діагноз вестибуляторна дисфункція ІІ-ІІ ст. та двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість (консультативний висновок № 11058/13 від 05.08.2013, а.с. 19).

Після розвитку вищевказаних травм та захворювань позивача постійно, щоденно турбують головний біль постійного характеру, запаморочення, хиткість ходи, порушення сну, шум у голові, здавлюючи болі в області серця, підвищений артеріальний тиск, задишка при фізичному навантаженні, відчуття тяжкості, оніміння в нижніх та верхніх кінцівках, гіркота, сухість у роті, загальна слабкість. Розвинувся цукровий діабет. Це підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 15909, 16591, 6427 (а.с. 20-29).

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди у будь-якому розмірі ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відшкодування шкоди державою відбувається у спосіб, передбачений законами України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Так, військова служба пов`язана із захистом Вітчизни, тому військовослужбовцям визначені законами пільги та гарантії, та в такий спосіб їх моральні страждання вже враховані чинним законодавством.

Відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи.

Порядок забезпечення путівками для санітарно-курортного лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, звільнені з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, члени сімей військовослужбовців приймаються на обстеження і лікування до військово-медичних закладів охорони здоров`я в порядку, встановленому Міністерством оборони України, іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами тощо.

Також, окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

При вищевикладених обставинах, суд вважає, що позивачем до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів завдання йому будь-якого розміру моральної шкоди, яка б підлягала стягненню з відповідача на користь позивача, а тому підстав для задоволення позову суд на вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати пов`язані із розглядом цивільної справи у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова