Номер провадження: 22-ц/785/890/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

Станкевича В.А.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача Департаменту комінальної власності ОМР - Бондара О.В., представника відповідача Виконавчого комітету ОМР - Фучеджи О.П., та представника третьої особи ГО «Сонячне» - Ачканової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, треті особи - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов Володимир Васильович, ГО «Сонячне» про часткове скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, у зв'язку з нововиявленими обставинами ,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов В.В., ГО «Сонячне» про часткове скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

16 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного рішення суду першої інстанції від 12 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на те, що 24 листопада 2015 року при отримання документів з Департаменту архівної справи та діловодства, йому стало відомо про обставини, які існували на час розгляду справи, але на той час ці обставини не могли бути йому відомі.

Так, у вимозі про визнання недійсним Рішення виконкому Одеської міської ради від 07.08.1998 року №771, було відмовлено з тих підстав, що повноваження міськвиконкому були делеговані за Рішенням Одеської міської ради від 16.05.1996 р. №83-XXII «Про внесення змін до генерального плану м. Одеси в частині збереження територій індивідуального та дачного фонду».

Але в наданому архівом Рішенні від 16.07.1992 року ця встановлена обставина спростовується, оскільки в виявленому рішенні зазначено, що повноваження щодо змін Ген. плану міста залишаються у компетенції міської ради народних депутатів. Власне Рішення від 16.07.1992 р. №235-ХХІ про делегування повноважень міськвиконкому судом оцінено не було по причині його відсутності у матеріалах справи. Окрім того, у Архіві було отримано протокол засідання виконкому Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 р., на якому було представлено проект оскаржуваного рішення. Підпис посадової особи на цьому протоколі відсутній, що також має істотне значення при вирішенні питання недійсності оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала заяву, просила суд її задовольнити, та надала до суду уточнення підстав позову, в яких зазначила, що 15 серпня 2016 року у судовому засіданні представником Виконкому Одеської міської ради було подано нові документи до суду, про існування яких позивачеві відомо раніше не було:

1. свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 1993 року;

2. заяву до Одеської міської ради ОСОБА_13 про передачу земельної ділянки у власність;

3. технічний паспорт на домоволодіння у тому числі ОСОБА_13 від 1991 року.

Щодо заяви ОСОБА_13 про передачу земельної ділянки до Одеської міської ради, згідно абз. 3 ст.17 ЗК України в редакції 1990 р.: « Громадяни, заінтересовані у передачу їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають про це заяву до сільської, селищної, міської Ради.

У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання та склад сім'ї». У заяві бажаний розмір земельної ділянки не зазначено, тому ця заява є нікчемною та на її підставі не зрозуміло якою саме площею ОСОБА_13 бажає отримати земельну ділянку у власність, оскільки у своїй заяві ОСОБА_13 зазначає, що користується цією земельною ділянкою з 1969 року, тобто придбаною за договором купівлі-продажу 1/10 частини домоволодіння, тобто земельна ділянка, згідно з частиною домоволодіння складає 178,6 кв.м..

Технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_13 не відповідає Державному акту, виданого на ім'я ОСОБА_13.

Також, в обґрунтування позовної вимоги, щодо скасування Держакту, виданого на ОСОБА_10 представник вважає, що є також не відповідність проданої частини земельної ділянки первісному Держакту, виданого на ОСОБА_13, так у Держакті на ОСОБА_13 від 1998 року ніякого проїзду зі сторони ГО «Сонячне» не зазначено, тому що його ніколи не існувало. У технічній документації щодо складання Держакту на ОСОБА_10 організація проїзду на територію ГО «Сонячне» також не зазначена. У Техпаспорті від 1991 року ніякого проїзду зі сторони ДБК «Сонячне» не має, а існує земельна ділянка міста розміром не менш ніж 0,95 м., але, в додатку до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 20.06.2004 року є припис від руки, ніким не засвідчений належним чином, «ДБК «Сонячне» проїзд».

Зазначені підстави і стали причиною звернення до суду із вказаною заявою, яку представник ОСОБА_3 просила задовольнити.

Під час розгляду справи представник Виконавчого комітету Одеської міської ради був присутній у судових засіданнях, в яких заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та представник ОСОБА_11 заперечили щодо задоволення заяви ОСОБА_3, вважали її безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Представник ГО «Сонячне» у судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_3 та просила суд її задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2016 року заяву про перегляд рішення Київського районного суду міста від 12 лютого 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно п.1 ч.1 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішень або ухвал, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 6 вище зазначеної Постанови Пленуму ВССУ №4 від 30.03.2012 року при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об'єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

В своїй заяві ОСОБА_3 просив суд переглянути рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 р. з тих підстав, що при вирішенні справи судом не було оцінено рішення Одеської міської ради від 16.07.1992 року №235-XXI та протокол засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 року, оскільки вказані документи відсутні у матеріалах справи.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що копію рішення Одеської міської ради від 16.07.1992 року №235-ХХІ та бланк протоколу засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 року представник заявника отримала згідно із супровідним листом Департаменту архівної справи та діловодства 18.11.2015 року на інформаційний запит фізичної особи.

Отже, дані обставини на які посилається заявник, як на нововиявлені, існували на момент розгляду справи, могли бути у будь-який час безперешкодно отримані позивачем або його представником, тобто могли бути відомі та отримані позивачем або його представником до винесення судом рішення, яке було ухвалено 12 лютого 2015 року.

Крім того, у рішенні Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2015 року було надано правову оцінку рішенню Одеської міської ради від 16.07.1992 року №235-XXI та протоколу засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 року.

Щодо доводів апеляційної скарги на те, що рішення виконкому Одеської міської ради №771 від 07.08.1998 року, згідно з яким ОСОБА_13 було видано у приватну власність земельну ділянку по вулиці Костанді в м. Одесі, площею 0,0865 га в межах, згідно з планом, є незаконним та протиправним, оскільки у протоколі засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 року відсутній підпис в.о. першого заступника міського голови Б.В. Буркінського, який в свою чергу на той час також не мав права підпису, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до якого встановлено, що протокол засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради №12 від 07.08.1998 року не стосується прийнятого виконкомом Одеської міської ради рішення №771 від 07.08.1998 року.

За таких обставин судова колегія вважає, що обставини на які посилається заявник в розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України не є нововиявленими.

Судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції постановляє ухвалу з додержанням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 312, 313-315, 317, 319, 361, 365 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

В.А. Станкевич