Справа № 456/1456/17
Провадження № 2/456/1247/2017
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд і позовом в якому просить постановити рішення яким поділити між ним та відповідачкою ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 по ? частині кожному.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за час шлюбу вони придбали за спільні кошти двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності видано 20.11.2015 року та оформлено на ОСОБА_2. 11.01.2016 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області їх шлюб розірвано. В добровільному порядку згоди щодо поділу вищенаведеної квартири вони дійти не можуть, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив суд такий задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог.

За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 19.10.1991 року зареєстрували шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Даний факт в судовому засіданні сторони визнали і такий ніким не оспорювався.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям в шлюбі, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 СК України, передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.ст. 70,71 СК України, у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно п. 22.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до довідки про технічну характеристику нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, вартість такої становить 343 656, 00 гривень.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана за спільні кошти сторін за час перебування у шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю, а також беручи до уваг визнання позову відповідачем, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 62, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виділити у власність ОСОБА_1 ? частини квартири АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_2 ? частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко