Справа № 138/2983/16-ц Провадження № 22-ц/772/47/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Марчук В.С., Оніщука В.В.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третьої особи - органу опіки і піклування - виконкому Могилів-Подільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її вихованні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.10.2016 року -

В с т а н о в и л а :

19.09.2016 року громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , за участю третьої особи органу опіки і піклування - виконкому Могилів-Подільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її вихованні Зазначив, що являється біологічним батьком їх спільної з відповідачкою дитини - ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,вказавши що вони певний період часу проживали разом в м. Могилів-Подільський і від спільного проживання у них народився син. Рішенням Могилів-Подільського міскрайонного суду від 12.05.2016 року його визнано батьком малолітнього ОСОБА_7.

Посилаючись на те, що в даний час вони разом не проживають, згідно закону він зобовязаний брати участь у вихованні дитини та на те, що ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, не пускає його до дитини, після уточнень позовних вимог просила позов задовольнити і зобовязати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з малолітнім сином та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом дозволу йому систематичних побачень з малолітнім сином у вихідні та святкові дні з 15 до 18 години в м. Могилеві Подільському.

ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції уточнені вимоги визнала частково, не заперечувала щодо побачень позивача із сином зокрема, кожну суботу та неділю та у святкові дні із 15.00 год. до 18.00 год. в м. Могилеві-Подільському, лише просила такі побачення проводити у її присутності.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.10.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, визначено способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, дозволивши систематичні побачення з сином в присутності матері ОСОБА_4 кожної суботи, неділі та у вихідні дні з 15 години до 18 години в м. МогилевПодільському. В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.01.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судового збору 551 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати ,а фактично скасувати лише в частині визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити та визначити такі способи у вигляді систематичних побачень з сином з 15 до 18 години кожної суботи, неділі та у святкові дні за адресою м. Могилів - Подільський площа Шевченка, 4 кв.6 та передбачивши можливість спільного відпочинку під час зимових та літніх канікул за місцем проживання ОСОБА_2 в м. Сан Джованні ОСОБА_8,вул.Арджіне,41.

Зазначив, що суд невірно визначив місцем спілкування його з сином місто Могилев-Подільський, а не за місцем проживання батька чи матері, оскільки це не узгоджується з вимогами закону та порушує права дитини. Також суд не врахував, що під час вирішення даного спору необхідно брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків. Зокрема, вказав, що відповідачка чинила йому перешкоди в спілкуванні з сином. Він має постійне місце роботи і стабільний дохід, бажає займатися вихованням сина, піклуватись про його здоровя та розвиток.

Заперечуючи проти скарги представник відповідачки вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін по справі народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Могилів-Подільський. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №277373 від 14.09.2016.

Відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року ОСОБА_2 визнаний батьком малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вирішено стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_2. Згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 червня 2016 року, вище зазначене рішення суду змінено в частині розміру стягнення аліментів, в решті рішення залишено без змін.

Сторони на даний час проживають окремо. Їхній син проживає разом з матірю відповідачем ОСОБА_4, проте, остання чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. При цьому позивач має можливість зустрічатися із сином тільки під час прогулянки на короткотривалий час за бажанням відповідача. Часто зустрічі взагалі не відбуваються.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту дитини при Могилів-Подільському виконавчому комітеті міської ради від 22.07.2016 №08-15/10-01; рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області від 27.09.2016 №321, яким затверджено висновок органу опіки і піклування Могилів-Подільської міської ради «Про вивчення обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини» від 27.09.2016, враховуючи спір між батьками (сторонами у справі) було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зручний день та час для обох батьків в присутності матері ОСОБА_4, враховуючи режим, інтереси та потреби дитини, в громадських місцях міста Могилева-Подільського. При цьому як встановлено органом опіки та піклування, до складу сімї ОСОБА_4 також входить її цивільний чоловік та двоє дітей, крім малолітнього ОСОБА_7, проте матірю дитини ОСОБА_4 створено належні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина та визначив способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, дозволивши систематичні побачення з сином в присутності матері ОСОБА_4 кожної суботи, неділі та у вихідні дні з 15 години до 18 години в м. МогилевПодільському.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначеного ним способу спілкування з огляду на наступне.

З матеріалів справи та з пояснень сторін в суді апеляційної інстанції вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з особи ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення поклав в основу висновок органу опіки і піклування про встановлення годин та місця спілкування батька з сином в присутності матері, зазначивши, що такі зустрічі повинні відбуватись у місті Могилів-Подільському.

Проте, при цьому не звернув уваги та не піддав такий висновок критичній оцінці виходячи з дійних обставин справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, звернень відповідачки в правоохоронні органи та її пояснень, остання чинила перешкоди позивачу в спілкуванні з сином і категорично заперечувала щодо такого спілкування за їх місцем проживання з дитиною в м. Могилів-Подільському. Крім того, за цим місцем проживання мешкають ще двоє її дітей та її цивільний чоловік.

ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_5, який заради участі у вихованні та спілкуванні з сином прибув з ОСОБА_5, винайняв квартиру для проживання в м. Могилів- Подільському, тобто має місце для належних умов для спілкування з дитиною за місцем свого проживання (перебування).

Спілкування з дитиною у віці 3 роки у місті Могилів-Подільському без зазначення конкретного для цього місця (проживання чи перебування або батька або матері) буде некомфортним для дитини, у звязку з її періодичними простудними захворюваннями та несприятливими погодними умовами.

Враховуючи наведене, суд не піддав критичній оцінці висновок органу опіки та піклування та встановив спілкування з дитиною просто в місті без вказівки за місцем проживання кого з батьків.

З пояснень сторін вбачається, що відповідачка не дає можливості спілкуватись батьку із сином ОСОБА_9 за місцем її проживання, чинила перешкоди у перебуванні позивача на території України, звертаючись у правоохоронні органи, тобто між сторонами склались неприязні стосунки. За таких обставин, відповідачка може перешкоджати нормальному батьківському спілкуванню батька з сином, що може негативно впливати на дитину. В той же час вона не позбавлена можливості перебувати неподалік місця спілкування з метою надання, за потреби, необхідної допомоги.

Вірно відмовляючи у визначенні спілкування батька з сином у період зимових та літніх канікул в ОСОБА_5, оскільки дитина є малолітньою, суд не розглянув можливість задоволення такого позову частково, в зимовий та літній період, в межах України з метою оздоровлення дитини та врахування інтересів усіх сторін. Разом з тим, сімейне законодавство передбачає можливість спільного відпочинку, місце та час їхнього спілкування.

Враховуючи викладене, вік дитини, періодичні захворювання, колегія суддів вважає, що з метою створення комфортних умов для дитини, необхідно визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини з батьком, надавши можливість останньому систематично спілкуватись з малолітнім сином з 15 години до 18 години кожної суботи , неділі та у вихідні дні по місцю свого проживання (перебування) в м. Могилів Подільському, та протягом трьох тижнів в зимовий та літній період за місцем санаторно-курортного лікування чи оздоровчого відпочинку дитини в Україні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині вимог нового рішення про встановлення вищезазначеного порядку спілкування. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.10.2016 року в частині вимог щодо визначеного способу участі у спілкування та вихованні малолітнього ОСОБА_7 частково скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в частині вимог про визначення способу участі у спілкування та вихованні малолітнього ОСОБА_7 задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши систематичне спілкування з малолітнім сином з 15 години до 18 години кожної суботи , неділі та у вихідні дні по місцю проживання (перебування) ОСОБА_2 в м. Могилев Подільському та протягом трьох тижнів в зимовий та літній період за місцем санаторно-курортного лікування чи оздоровчого відпочинку дитини в Україні.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: /підписи/ ОСОБА_10

ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: