АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/6297/16-ц Головуючий суддя І інстанції Клименко А. М.
Провадження № 22-ц/790/5627/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

В обґрунтування заяви з урахуванням уточнень зазначає, що ОСОБА_2 є батьком її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 зареєстрований і постійно проживав у м. Юнокомунарівськ (м. Бунге) Донецької області. 26 лютого 2015 року ОСОБА_2 останній раз виходив з нею на звязок, перебуваючи у цей час в м. Горлівка Донецької області і плануючи залишити зону АТО та прибути до м. Харкова. Після цього звязок із ним було втрачено остаточно. По сьогоднішній день жодних відомостей про його місце перебування за його постійним місцем проживання не надходило.

Її син у разі визнання його батька безвісно відсутнім матиме право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім з 26 лютого 2015 року.

Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в судове засідання не зявився.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву.

Зазначає, що свідками, які є внутрішньо переміщеними особами, не було конкретизовано назву вулиці та номер дому безвісно відсутнього, а зазначено тільки місто, оскільки місце реєстрації у нього було одне (м. Юнокомунарівськ, провулок Липецький, буд.29 ), а фактично він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, буд. З, кв.17. Також, будинку за адресою провулка Липецького, буд. 29 вже немає залишились руїни, а реєстрація (прописка) залишилась і не була змінена.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 234, 247-249 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 11 квітня 2011 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (а.с. 14).

Відповідно до копії паспорту зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2М є м. Юнокоммунарівськ, пров. Липецький, буд. 29.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою ОСОБА_1 зазначає, що останній раз вона спілкувалась з ОСОБА_2 26 лютого 2015 року, він їхав із зони АТО до м. Харкова на автомобілі. Більше на зв'язок він не вийшов.

За заявою ОСОБА_1 від 28 лютого 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000159, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Місцезнаходження зниклого не встановлено, досудове розслідування триває, виконуються слідчі дії. Автомобіль ОСОБА_2 також знайдено не було.

За місцем роботи даних щодо місцезнаходження ОСОБА_2М, також немає. Згідно довідки ТОВ «Наутілус» ОСОБА_2 працював в даному товаристві з 2010 року, 26 лютого 2015 року він не вийшов на роботу, звязку з ним немає і до теперішнього часу про нього нічого не відомо.

Дані обставини підтвердила допитана в якості свідка мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 Також пояснила, що будинок, в якому зареєстрований ОСОБА_2 належав їй та був зруйнований. Її син проживав разом з нею в м.Єнакієво. Останній раз вона спілкувалась з ним 25 лютого 2015 року та він повідомив їй про намір їхати до міста Харкова. Більше він не виходив на зв'язок і його місцеперебування їй не відомо, він зник та наразі його оголошено в міжнародний розшук.

Як пояснила заявниця в суді апеляційної інстанції, вона зверталась до пошукових організацій, в тому числі і в інтернет мережі, до Червоного хреста, між тим відомості щодо ОСОБА_2 відсутні.

Щодо відсутності звязку з ОСОБА_2 також підтверджено і свідком ОСОБА_6, який неодноразово намагався з ним звязатись за допомогою мобільного телефону тощо.

Оцінюючи докази по справі, колегія приходить до висновку щодо обгрунтованності заяви ОСОБА_1

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім з конкретного дня, а саме: з 26 лютого 2015 року задоволенню не підлягають.

Особа відповідно до вимог ст. 43 ЦК України визнається безвісно відсутньою у випадку відсутності її протягом року в місці її постійного проживання. Оскільки дійсно відсутні дані щодо ОСОБА_2 протягом року, то це є підставою для звернення ОСОБА_1 через рік з заявою до суду.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 (м. Бунге) Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_5 безвісно відсутнім.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: