Справа № 486/1149/17
Провадження № 2/486/684/2017
22 листопада 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Франчук О.Д.
при секретарі Деменко К.Л.
за участю прокурора Менчинської Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,
В судовому засіданні прокурор позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Причину неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Згідно наданого до суду заперечення позовні вимоги не визнає, вважає, що прокурор у даному випадку не має повноважень на представництво інтересів Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва в суді. Не згоден також з вказаною в довідці до позовної заяви вартістю одного ліжко-дня в лікарні, вважає суму вартості лікування зазначену в позові занадто завищеною. Зазначив, що потерпілим в повному обсязі відшкодовані лікарні витрати на його лікування, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні.
Беручи до уваги відсутність будь-яких заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи без його участі, суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України, які регламентують, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), з урахуванням думки прокурора, який не заперечує проти постановлення заочного рішення, вважає за необхідне постановити заочне рішення.
Суд допитавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 5100 грн. Вказаний вирок суду набрав законної сили (а.с. 7 8).
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.
Як вбачається з даного вироку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій визнано ОСОБА_1, пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 203 від 27.05.2015 року у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому потилочної та тім'яної кістки з тяжким забоєм головного мозку; закритого перелому лівої променевої кістки; в ділянці зліва скальпована рана (а.с. 9 11).
Згідно вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч. 3 ст. 1206 ЦК України ).
Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями КК України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я .
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.
Частиною третьою даної вимоги Закону встановлено, що цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат №11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з „Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання , затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).
Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня на загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродження м. Южноукраїнськ Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 640( шістсот сорок) гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5