Справа № 558/54/17
номер провадження 2/558/58/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року селище Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ОСОБА_2 Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянка ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 селищної ОСОБА_2 Рівненської області про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок загальною площею 95,3 квадратних метра, житловою площею 56,9 квадратних метра та на надвірні будівлі і споруди, що розташовані по вулиці Відродження, 2 в селищі Демидівка Рівненської області.

ОСОБА_2 селищна ОСОБА_2, в особі її голови ОСОБА_4, не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглядати справу у відсутність представника відповідача (а.с.32).

У відповідності до ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, суду пояснив, що 10.06.2016 року помер ОСОБА_3 Позивачка ОСОБА_1, як дружина померлого, є спадкоємицею його майна за законом першої черги. Інших спадкоємців майна померлого ОСОБА_3 немає. Дочка спадкодавця ОСОБА_6 померла, за життя дітей немала. Брат померлого ОСОБА_3 Євгеній на спадщину не претендує.

Померлий ОСОБА_3 володів будинком на законних підставах, так як прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_7 Позивачкою ОСОБА_1 було втрачено документи на спадковий будинок, про що в газеті було дано оголошення. В позасудовому порядку позивачка не може реалізувати своє право на спадкове майно. Представник позивачки просить не стягувати з відповідача судові витрати по справі, у разі задоволення позову.

Взявши до уваги позицію відповідача та пояснення представника позивачки, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Досліджені судом письмові докази по справі (копія свідоцтва про народження ЯР №417125 від 13 лютого 1948 року, копії свідоцтв про смерть 1-АП № 275107 від 25.08.2014 року та 1-ГЮ №123383 від 17.03.2003 року,) підтверджують, що покійний ОСОБА_3 є сином померлого у 1976 році ОСОБА_7 (а.с.9,10,13).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_3 спадщини свого батька ОСОБА_7, який помер 31.07.1976 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Норми ст.524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року вказують на те, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

Суд робить висновок про те, що спадкоємство майна померлого ОСОБА_7 здійснюється за законом, згідно з нормами Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Так як згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46997749 від 07.03.2017 року, за життя померлий ОСОБА_7 заповітів не залишав, спадкових договір не укладав (а.с.36,37).

Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого.

Із досліджених копій документів (архівної довідки № 357/06-27 від 22.12.2016 року, рішення № 36 від 01.09.1960 року видане виконавчим комітетом ОСОБА_2 депутатів трудящих, виписки погосподарських книг, свідоцтва про право особистої власності на будівництво, витягу з рішення № 18 сесії ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів від 29 .07.1992 року) вбачається, що ОСОБА_7 набув та розпоряджався своїм майном за правом особистої власності (а.с.18-22).

Згідно оголошення в газету «Вісник Демидівщини» від 10 лютого 2017 року, втрачене свідоцтво про право власності на будівництво, видане 10.09.1960 року на імя ОСОБА_7, вважається недійсним (а.с.27).

Відповідно до письмової довідки директора комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №12501 від 28.11.2016 року та письмового технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 25.11.2016 року, ОСОБА_7 користувався житловим будинком з надвірними будівлями по вулиці Відродження,№2 в селищі Демидівка Демидівського району Рівненської області загальною площею 95,3 квадратних метри, житлова площа 56,9 квадратних метри, інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 177218 гривень. Згідно реєстрових книг комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради 10.09.1960 року(а.с.23-26).

Таким чином, суд робить висновок про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_7 (31.07.1976 року), йому належало право володіння та користування вищевказаним домогосподарством. Син померлого ОСОБА_7 покійний ОСОБА_3, у відповідності до ст.ст. 524,529,549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, як спадкоємець за законом, є таким, що прийняв спадщину померлого батька, так як фактично вступив у володіння його спадковим майном. Судом було досліджено довідку № 1 від 03.01.2017 року видану виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ОСОБА_2 згідно якої покійний ОСОБА_7 на день смерті проживав із сином ОСОБА_3, невісткою ОСОБА_1 та внучкою ОСОБА_6 (а.с.14).Дані фактичні обставини підтверджують факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті свого батька шляхом володіння, користуванням та розпорядженням його майном.

Також, судом встановлено, що 10 червня 2016 року помер громадянин ОСОБА_3, який на день смерті проживав із дружиною ОСОБА_1 в селищі Демидівка Демидівського району в будинку по вулиці Відродження, 2 (а.с.8,14).

Свідоцтво про одруження серія 1-ГЮ № 113841 від 16.06.2016 року, підтверджує, що ОСОБА_1 є дружиною покійного ОСОБА_3 (а.с.12).

24 листопада 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №37/2016 щодо спадщини, яка відкрилася 10.06.2016 року внаслідок смерті ОСОБА_3. Спадкоємцем за законом на майно померлого є позивачка ОСОБА_1 (а.с.8,9,19).

Інша спадкоємиця першої черги майна померлого ОСОБА_3, його дочка ОСОБА_6, померла у віці 44 роки (а.с.11). Інших спадкоємців першої черги на майно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45911470 від 24.11.2015 року, за життя померлий ОСОБА_3 заповітів не залишав, спадкових договір не укладав (а.с.16).

У постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №4 від 20.01.2017 року, вказано про неможливість видачі ОСОБА_1 (дружині померлого ОСОБА_3) свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в селищі Демидівка Демидівського району Рівненської області вулиця відродження, №2, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.28).

Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Суд приходить до висновку про те, що дослідженні докази підтверджують фактичні обставини спадкування позивачкою ОСОБА_1 прав та обовязків спадкодавця ОСОБА_3 щодо приватного будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за юридичною адресою: селище Демидівка Демидівського району Рівненської області вулиця Відродження, №2.

Надані позивачем та дослідженні судом вищевказані письмові докази, у відповідності з ч.1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є належними та містять необхідну інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_5 клопоче перед судом про те, щоби в разі задоволення позовних вимог, суд не стягував з відповідача судових витрат по справі.

Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивачки ОСОБА_1, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, нормами ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ст. 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 158, 174, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ОСОБА_2 Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер №), право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок №2 загальною площею 95,3 квадратних метра, житловою площею 56,9 квадратних метра з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вулиці Відродження в селищі Демидівка Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного загального суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник