АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1918/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/336/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

представників апелянта ОСОБА_1,

ОСОБА_2 ОСОБА_3

позивачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Теребовлянського районного суду від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування вимог посилалась на те, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин, а саме, по стану здоров'я.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 17 січня 2017 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_4 строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті 13 січня 2013 року ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії І-ИД № 153295), терміном три місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ні він, ні ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не були залучені до розгляду спору, що призвело до порушення їх прав, як спадкоємців після померлого ОСОБА_7

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Позивачка заперечила апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення .

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказана позивачем хвороба є поважною, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини .

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення районного суду вказаним вимогам не відповідає.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Судом встановлено, що 13 січня 2013 року помер ОСОБА_7, що підтверджуються свідоцтвом про смерть від 15 січня 2013 року серії І-ИД № 153295. День його смерті є часом відкриття спадщини.

Згідно із заповітом від 4 березня 2011 року, посвідченого 4.03.2011 року секретарем Острівецької сільської ради Теребовлянського району ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №9, ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Центральна в с.Острівець Теребовлянського району.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом не звернулася до нотаріуса, а відразу подала позовну заяву до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) , 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15),14 вересня 2016 року ( справа № 6-1215цс16).

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалася на те, що вона постійно хворіє і не мала змоги звернутись до нотаріуса у визначений законом термін. При цьому жодних доказів на обгрунтування своїх доводів не представила .

Суд першої інстанції не врахував, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки на такі обставини позивач не посилалась, а ті, на які посилалась в обґрунтування позову, не є поважними, - у суду першої інстанції були відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи.

За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

В порушення вимог статті 278 ЦПК України при задоволенні заяви судом першої інстанції не перевірено та не встановлено відсутність чи наявність спадкоємців за заповітом чи за законом, не встановлено чи прийняли спадкоємці спадщину, чи відмовилися від її прийняття, або про усунення їх від права на спадкування.

Таким чином, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового задоволення заяви.

Крім того, розглядаючи справу суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позивачка взагалі не зверталась в нотаріальну контору із заявою про відкриття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями абзацу третього п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене у сукупності з положеннями ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити .

Рішення Теребовлянського районного суду від 17 січня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10