Суддя Бугера О. В.
Провадження № 2/644/484/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Ілові А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивачем подано до суду 21.12.2016 року відповідний позов, в обґрунтування позову зазначено наступне. Позивач є власником житлової квартири АДРЕСА_1. 24.11.2016 року відбулось залиття квартири, що належить їй на праві власності та завдано матеріальних збитків та моральну шкоду. 29.11.2016 року до місця пригоди прибула комісія у складі співробітників КП «Жилкомсервіс» та КП «Водоканал», за результатами огляду було складено акт залиття та причиною залиття зазначено розрив гнучкого шлангу під мийкою у квартирі №9, яка розташована у будинку АДРЕСА_1, тобто з квартири поверхом вище. Оскільки відповідачем не було виконано обов'язку щодо належного утримання квартири, що є її власністю, відповідно до вимог ст.151 ЖК УРСР, ч.3 ст.13 Конституції України, було допущено залиття її квартири. Просила стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 45000 гривень, моральну шкоду в сумі 10000 гривень, а також понесені судові витрати.

24.07.2017 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. Позивач посилалась на те, що внаслідок залиття квартири вона була вимушена на певний час орендувати інше приміщення, , за оренду вона сплатила 3910 гривень, що стосується моральної шкоди, додатково зазначила, що внаслідок дій відповідача було порушено правило недоторканості житла, вона не мала можливості вільно користуватись своєю квартирою, яка була придбана власником внаслідок кропіткої праці, всі ці обставини викликали незручності пов'язані із роботою, керівництвом, необхідністю вживати заходів для відшкодування шкоди, розмір моральної шкоди визначила в 10000 гривень. Просила також стягнути витрати на надання правової допомоги, оскільки вона була змушена звертатись до ФОП ОСОБА_4, з ким було укладено відповідний договір, отримувала консультації, проводилась робота з документацією, судове супроводження та представництво в суді, в інших державних органах і службах. Вартість наданих послуг склала 12200 гривень. Також вона витратила 2277 гривні для оплати вартості експертизи. Остаточно просила змінити суму позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 16543 гривні, в тому числі судові витрати (судовий збір, юридичні послуги, сплата будівельно-технічної експертизи) - покласти на відповідача.

02.10.2017 року на адресу суду надійшла заява про виправлення помилки в заяві про уточнення позовних вимог, представником зазначено, що у заяві про уточнення позовних вимог у розрахунках майнової шкоди допущено помилку у зв'язку із чим прохальну частину і ціну позову визначено неправильно. Проводив перерахунок майнової і немайнової шкоди, а також судових витрат, де 2633 гривень матеріальні збитки визначені експертизою, 12200 гривень та 5000 гривень правова допомога від ФОП ОСОБА_4, 3910 - за оренду квартири, 23743 гривні, що складає майнову шкоду, 10000 гривень як моральна шкода, 2277 гривень сплачено за експертизу та 550 гривень судовий збір, що складає судові витрати, таким чином ціна позову дорівнює 23743 грн + 10000 грн - 33743 грн, а судові витрати 2827 грн. Просили визначити ціну позову 33743 грн, пункт 3 в прохальній частині викласти у наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23743 грн матеріальних збитків в тому числі 2827 судових витрат. Доповнити прохальну частину пунктом 4, де зазначити: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги позову підтримав, з урахуванням уточненої заяви та заяви про виправлення помилки, остаточно просив стягнути матеріальні збитки в розмірі 23743 гривні, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та судові витрати в сумі 2827 гривень, просив вимоги задовольнити.

Представник відповідача в ході розгляду справи позовні вимоги визнавала частково, лише в частині встановленої матеріальної шкоди за висновком експертизи. Подала письмові заперечення проти позову, що долучені до матеріалів справи, із змісту яких вбачається, що квартира №9, що розташована на 3 поверсі за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, 24.11.2016 року вона отримала на електронну адресу лист від сусідки ОСОБА_5 з квартири №21, що розташована на 5 поверсі, про те, що у під'їзді тече вода зверху на 1 поверх. На той момент вона перебувала в м.Київ, оскільки там працює та доглядає за матір'ю, аварійна бригада була викликана сусідкою в квартири №4 ОСОБА_6, служба прибула години через 2 та відключила гарячу воду у всьому під'їзді. Вона зателефонувала своєму сину ОСОБА_7 та він прибіг до квартири, прибрав воду та замінив у кухні під мийкою шланг. Також зазначено, що наданий акт був складений лише 29.11.2016 року, а не після подій 24.11.2016 року, без участі власників, без ознайомлення із ним, та яким чином було встановлено причину залиття не зрозуміло. Складений акт викликає сумніви щодо його правової природи. В квартирі 11 відбулось також залиття деякої площі квартири мешканцями з квартири №15 поверхом вище, у яких взагалі лопнули крани в туалеті. Зі слів мешканця квартири №11 вона дізналась що 24.11.2016 року по АДРЕСА_1 проводились ремонтні роботи по заміні труб, а тому можливо відбулась заміна тиску, у зв'язку з чим в квартирах 15 та 9 лопнули крани та шланги. Окрім того, посилалась на те, що будинок 1992 року побудови, не новий, в січні 2017 року в будинку лопнула труба та відбулось затоплення деяких квартир. Але, враховуючі, що вода лилась зверху і постраждали квартири поверхами нижче (вона мешкає на 3 поверсі) вона за домовленістю з мешканцями квартир №6, 1, 2 відшкодувала їм шкоду, але всі давно мешкають в будинку та з розумінням відносяться один до одного. Вона 02.-03.12.2016 року повернулась з Києва та зайшла до позивача вибачитись, також запросила бригаду з 2 майстрів для усунення пошкоджень від залиття, майстри встановили, що приблизна вартість пошкодження буде становити 4000 гривень, враховуючі стелю у вітальні, яка не була пошкоджена. Спочатку позивач погодилась на такий ремонт, але через один день зателефонувала та повідомила про своє бажання провести незалежну експертну оцінку, а потім вона отримала позовну заяву. Вважала, що заявлений розмір шкоди не обґрунтований та позивачем не доведений, просила врахувати, що вона вимушена працювати в м. Києві, оскільки у неї тяжко хвора мати, за якою вона змушена здійснювати догляд, вона є вдовою у 2012 році у неї помер чоловік, а тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди повинні бути розумними та відповідати реальному розміру пошкоджень. В подальшому представник в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву та просила закінчити розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до договору дарування квартири від 19.07.2006 року ОСОБА_2 отримала у дар квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4) Відповідне право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за позивачем (а.с.5).

Відповідно до акту №196 від 29 листопада 2016 року комісією у складі інженера ділянки №51 ОСОБА_8, майстрів ділянки №51 ОСОБА_9, ОСОБА_10, слюсаря-сантехника КП «Водоканал» ОСОБА_11, встановлено залиття квартири АДРЕСА_2 24.11.2016 року, причиною якого є - лопнув гнучкого шланг під мийкою в квартирі №9. Причина залиття усунена 24.11.2016 року власними силами мешканців квартири №9, було проведено заміну гнучкого шлангу. Зазначеним актом встановлено коридор-стеля - водоемульсійне покриття, стіни обклеєні шпалерами. На стелі наявні сухі сліди залиття площею 1,2 м.кв.. Кухня-стеля- водоемульсійне покриття, стіни -плитка. Наявні сухі сліди залиття на стелі площею 1 м.кв. (а.с.6).

Позивачем також надано фото таблицю до акту №197 від 30.11.2016 року на яких зафіксовано наслідки залиття встановлені в ході складання акту (а.с. 58 - 65).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 23.03.2000 року квартира за адресою АДРЕСА_3 належить праві спільної сумісної власності ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13. Після смерті ОСОБА_12 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку в квартирі на ім'я ОСОБА_3 (а.с.32-35).

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_12 перебували в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.40). Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.37).

Відповідно до копії довідки Центральної поліклініки Військово-медичного управління від 03.02.2017 року ОСОБА_14, 1924 року народження, як зазначала відповідач це її мати, перебуває на обліку в даному медичному закладі з рядом хронічних захворювань, в стані після перелому правого стегна в 2013 році (а.с.36).

В ході розгляду справи за клопотанням сторін було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно до висновку якої №2078 від 28.04.2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, завданих квартирі АДРЕСА_4 у мХаркові унаслідок залиття, що відбулось 24.11.2016 року складає 2633 гривні. Визначити причину залиття не надалось можливим,оскільки експерт не проводив дослідження в квартирі одразу після події, а на момент обстеження її причина була усунута, так як після залиття пройшов значний проміжок часу (а.с.66-79). Проведено оплату вартості експертизи 4554 гривні обома сторонами.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд вважає, що позивачем в ході розгляду справи не доведено відсутності провини відповідача в залитті квартирі позивача та доведено, що розмір завданих збитків відповідно до висновку експертизи складає 2633 гривні, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права чи інтересу та вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підстави відповідальності за завдання якої передбачені статтею 1167ЦК України.

Судом враховуються доводи сторони позивача, що внаслідок залиття квартири вона була змушена вносити корективи в свої плани, квартира була залита, нею вживались заходи по відновленню своєї власності, тобто моральна шкода була їй завдана. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, із розміру встановленої матеріальної шкоди, дій відповідача, яка пропонувала вжити заходів по проведенню ремонту, але позивач відмовилась, майновий стан відповідача. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 2000 гривень. Тобто, задовольняє позовні вимоги в цій частині частково.

Відповідно до копії договору оренди нерухомості від 25.11.2016 року укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_15 позивачу було надано в оренду 3 кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, визначено п.3.1. розмір орендної плати за 17 діб 3910 гривень. (а.с.107). Відповідно до копії рахунку №1514 від 25.11.2016 року визначена сума до сплати за період проживання з 25.11.2016 року по 12.12.2016 року за 17 діб по 230 гривень, всього 3910 гривень (а.с.108). Зазначена сума була прийнята від ОСОБА_2 відповідно до квитанції №2612 (а.с.109). Суд вважає, що відповідні витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона доводить ті обставини, на які вона посилається. З наданих суду доказів вбачається, що позивач в період часу з 25.11.2016 року по 12.12.2016 року сплатила послуги за оренду квартири, але при цьому будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість проживання в своїй квартирі, про проживання в квартирі, що винаймалась саме позивачем, та необхідності оренди саме 3-кімнатної квартири - позивачем суду не надано.

Вирішуючи питання про судові витрати в рамках даної справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, доводи сторони позивача в частині того, що сума сплачена позивачем за надання їй правової допомоги входить до розміру завданої шкоди, судом не приймаються до уваги. Між позивачем та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги від 05.12.2016 року, за предметом укладеного договору визначено надання юридичних послуг, оплата послуг відповідно до п.3.1. складає 5000 гривень (а.с.102-104), 11.05.2017 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду про зміну Договору про надання правової допомоги від 05.12.2016 року, за умовами даної додаткової угоди п.2.1.внесено зміни до п.3.1. та визначено оплату послуг виконавця за договором в сумі 17200 гривень (а.с.105- 106). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №12/16 від 05.12.2016 року ФОП ОСОБА_4 від ОСОБА_2 прийнято по договору про надання правової допомоги 5000 гривень (а.с.101а), відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №05/17 від 11.05.2017 року ФОП ОСОБА_4 від ОСОБА_2 прийнято 12200 гривень відповідно до додаткової угоди до договору (а.с.101). В судовому засіданні 14.02.2017 року був присутній представник позивача за довіреністю ОСОБА_16 ( а.с.7, 23-24). В подальшому в судових засіданнях участь приймав ОСОБА_1 на підставі довіреності від ОСОБА_16 (а.с.115). Тобто, в даному випадку, правова допомога є складовою судових витрат та розмір понесених витрат входить до предмету доказування. Оскільки стороною позивача не надано доказів виконаних робіт за укладеним договором, представництво інтересів позивача здійснювалось за нотаріальною довіреністю іншими особами, що не мають відношення до ФОП ОСОБА_4, суд вважає, що вимоги про стягнення правової допомоги в розмірі 17200 гривень не підлягають задоволенню. Позивачем було сплачено вартість експертизи, про що свідчить квитанція на суму 2277 гривень (а.с.46). При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка (а.с.1). Тобто, розмір судових витрат, що підтверджений та встановлений судом складає 2828, 21 гривня. Вимоги позивачем були заявлені на суму моральної шкоди 10000 гривень, 2633 гривні матеріальних збитків визначених експертизою, 3910 гривень за оренду квартири, тобто на загальну суму 16543 гривні. Судом задоволено позовні вимоги частково на суму 4633 гривні, тобто на 28% від заявлених вимог. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 791,90 гривень, що складає 28% від загальної суми понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 2633 гривні, моральну шкоду в сумі 2000 гривень, понесені судові витрати пропорційно від задоволених вимог в розмірі 791 гривня 90 копійок, а всього 5424 (п'ят тисяч чотириста двадцять чотири) тисячі 90 копійок.

В іншій частині вимог відмовити за необґрунтованістю.

Повний текст рішення виготовлений 06.11.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:суддя О.В.Бугера