Справа № 175/2094/17
Провадження № 2/175/838/17
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2017 року сел. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Представник позивача ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок, літ. А, загальною площею 56,2 кв.м., жилою площею 15,4 кв. м., розташований за адресою: вул. Генерала Пушкіна, буд. 80 у с. Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області, який належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1.

Представник позивача обґрунтовує необхідність забезпечити зазначений позов, тим, що сума боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, є значною - 183108, 90 грн. Крім цього, слід прийняти до уваги тривалість неповернення відповідачем суми основного боргу у 150000 грн. більше року через скрутне фінансове становище і відсутність вжиття будь-яких заходів з його боку щодо його погашення на даний час. Також Позивачу відомо, що Відповідач не працевлаштований, тому регулярного офіційного доходу він не має. Із чого можливо зробити висновок про те, що у відповідача такої суми коштів немає, повернути борг добровільно він наміру не має, отже, є велика вірогідність в ухиленні ним від виконання грошового зобов'язання. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.07.2017 р. за відповідачем на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме - будинок № 80 по вул. Генерала Пушкіна у с. Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області. Також з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.07.2017 р. видно, що Відповідач 06.07.2017 р. здійснив відчуження своєї квартири за адресою м. Дніпро, вул. Вакуленчука, 3/113. Отже, це свідчить про те, що відповідач позбувся свого нерухомого майна під час розгляду цієї справи, що може відбутися і з іншим нерухомим майном - житловим будинком, літ А, загальною площею 56,2 кв.м., жилою площею 15,4 кв. м., розташований за адресою; вул. Генерала Пушкіна, буд. 80 у с. Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області. Якщо відповідач здійснить відчуження даного нерухомого майна (житлового будинку), виконання рішення суду про стягнення з нього боргу буде утруднене або, навіть, неможливим, оскільки іншого майна, яке за вартістю було б пропорційне сумі боргу, і на яке можливо було б звернути стягнення під час примусового виконання рішення суду, у нього немає.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність заяву задовольнити з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 3. ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При визначенні виду забезпечення позову, суд керується співмірністю виду забезпечення позову до заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на зазначене у заяві майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, літ. А, загальною площею 56,2 кв.м., жилою площею 15,4 кв. м., розташований за адресою: вул. Генерала Пушкіна, буд. 80 у с. Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області, який належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, для виконання Відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області (вул. Теплична, №2, сел. Слобожанське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області) та до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити негайно після її виконання ОСОБА_3.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред"явлення ухвали до виконання - три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу на ухвалу суду. У разів якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Л.М. Новік