Справа № 202/3380/17
Провадження №2/202/1801/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач звернулася із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення.

В ході розгляду справи ухвалою суду від 29 червня 2017 року в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги була залучено Службу у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилалася на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина житлового будинку №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпрі. Відповідач створює їй перешкоди в користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною домоволодіння та обмежує можливість мешкати у будинку. Внаслідок чого вона вимушена була звертатися неодноразово до поліції. 30 квітня 2017 року в присутності наряду поліції та свідків було здійснено відеозапис та складено акт про перешкоджання ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 можливості доступу до господарських споруд та будинку №90 по вул. Кривоноса в місті Дніпрі. У звязку з тим, що відповідач перешкоджає їй в доступі до належної їй частини домоволодіння вона вимушена звернутися до суду. Просила суд: зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в користуванні житловим будинком з відповідними надвірними будівлями та спорудами №90 по вул. Кривоноса в місті Дніпрі та надати ключі від вхідної двері; вселити її до будинку №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпрі та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що з 2001 року він проживає в спірному домоволодінні. В будинку проживає його дружина, яка вселилася ще при житті дідуся, колишнього власника домоволодіння та проживає його малолітній син. Після оформлення спадщини між ним та позивачкою виникла конфліктна ситуація. Дійсно в неї не має ключів від спірного домоволодіння. Вони не змогли домовитися з позивачкою щодо компенсації її частки в спірному домоволодінні. В нього немає достатніх коштів для виплати такої грошової компенсації. Спільне проживання в домоволодінні неможливе, оскільки всі житлові кімнати прохідні. У відповідачки є інше житло. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що позивачці окрім 1/3 частини домоволодіння №90 по вул. Кривоноса в місті Дніпрі належить ще 1/3 частина домоволодіння №84 по вул. Академіка Образцова в місті Дніпрі, в якому вона зареєстрована та постійно проживає та 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. Загальна площа спірного домоволодіння 49 кв.м., а житлова 33,4 кв.м., при цьому всі три житлові кімнати є суміжними і жодна з них не є ізольованою. Крім відповідача в ньому проживає його дружина та малолітній син ОСОБА_3. Враховуючи ту обставину, що позивач має власне житло та ніколи не проживала в спірному домоволодінні, дане домоволодіння є єдиним місцем проживання сімї відповідача, тому вселення позивачки до спірного домоволодіння є неможливим та суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Щодо вільного доступу та ключів не заперечував та зазначив, що відповідач готовий в будь - який час надати позивачу ключі від домоволодіння, щоб вона мала до нього вільний доступ. Просив в задоволенні позовних вимог щодо вселення відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до клопотання просили суд розглядати справу без участі представника та ухвалити рішення в інтересах дитини.

Свідок ОСОБА_4, син позивача, розповів про те, що був свідком того, як 30.04.2017 року відповідач не пускав в домоволодіння його матір, він плював їй в обличчя та не надав ключів від будинку. Мати була вимушена викликати наряди поліції. Спірне домоволодіння належало дідусю і бабусі. Відповідач проживав з дідусем з 2000 року. Свідок ОСОБА_5, знайома позивачки, розповіла про те, що 30.04.2017 року, коли вона їхала додому, то бачила як відповідач не пускав в домоволодіння позивача. Відповідач є племінником позивача. Після приїзду поліції позивача також не пустили в домоволодіння. Позивач може підійти лише до хвіртки домоволодіння. Відповідач дуже агресивний, між сторонами конфліктна ситуація.

Свідок ОСОБА_6, знайомий, проживає з дитинства по сусідству в м. Дніпрі по вул. Кривоноса, буд.105, добре знає як позивача, так і відповідача. Зазначив, що ОСОБА_2 не пускає в домоволодіння ОСОБА_1. Бачив, як приїздила поліція.

Свідок ОСОБА_7, син позивачки, розповів про те, що сторони з 2015 року не можуть поділити спадщину. Мати є власником 1/3 частки домоволодіння, хоче в ньому проживати, але відповідач не пускає її в домоволодіння.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2015 року належить на праві власності 1/3 частина домоволодіння №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську (після перейменування м. Дніпро) та 1/3 частка земельної ділянки за цією ж адресою, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2015 року належить на праві власності 2/3 частки домоволодіння №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську та 2/3 частки земельної ділянки за цією ж адресою.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську, виготовлений 25.02.2015 року субєктом господарювання ПП «ОСОБА_8С.», загальна площа будинку 49,0 кв.м., житлова площа 33,4 кв.м., в будинку три житлові кімнати: 16,3 кв.м.,6,1 кв.м. та 11,0 кв.м.

Відповідно до довідки квартального комітету №2 від 18.08.2017 року в будинку №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську зареєстровані: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні встановлено, про що не заперечували сторони, що ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_1, і співвласником вказаного домоволодіння, чинить перешкоди у користуванні позивачу належним їй майном. Між позивачем та відповідачем також не досягнуто домовленості щодо відшкодування позивачу вартості 1/3 частини її домоволодіння. Відповідач не бажає прийняти запропоновані позивачем умови.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт вчинення перешкод позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; актом про спричинення перешкод від 30 квітня 2017 року, затвердженим головою квартального комітету №2; зверненнями ОСОБА_1 до начальника Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області; відеозаписом від 30.04.2017 року.

Суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача, що оскільки позивач має інше власне житло, в якому вона зареєстрована та ніколи не проживала в спірному домоволодінні, а дане домоволодіння є єдиним місцем проживання відповідача та його сімї, вселення позивачки до спірного домоволодіння є неможливим та суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 33 Постанови пленум № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача і які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, тому, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, суд вважає даний позов в частині зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком з відповідними надвірними будівлями та спорудами №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпро та вселення ОСОБА_1 до будинку №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпро обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог в частині надання ключів від вхідної двері то право власника мати ключі від вхідних дверей житлового будинку квартири реалізується під час виконання судового рішення про вселення та не потребує додаткового судового захисту.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь на користь позивача судові витрати в розмірі 1280 грн.00 коп.

Керуючись: ст.41 Конституції, ст.319,321,383,391 ЦК України ст.ст.3,7,11, 15, 60,88,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком з відповідними надвірними будівлями та спорудами №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпро.

Вселити ОСОБА_1 до будинку №90 по вул. Кривоноса в м. Дніпро.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар