Кодимський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 503/1920/17
Провадження №2/503/880/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 60000 грн. за договором позики від 04 березня 2016 року.

В позові вказала, що 04 березня 2016 року позичила відповідачеві в борг 60000 грн. строком до 01 липня 2016 року. Про позику склали письмову розписку, в якій виклали всі її основні умови.

Однак, ні до вказаного в розписці строку, ні до дня звернення до суду відповідач борг не повернув.

31 жовтня 2017 року до початку розгляду справи по суті, позивач змінила предмет заявленого позову та просила визнати дійсно укладену з відповідачем угоду про припинення боргового зобовязання відповідача шляхом передання відступного.

В судове засідання позивач не прибула, надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. Свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибув, але надав до суду письмову заяву, в якій змінені позовні вимоги позивача визнав.

Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч.1 та п.п.1 і 3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цих цивільних прав і обовязків, окрім іншого, є договори та правочини.

Судом встановлено, що 04 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 надала відповідачеві ОСОБА_2 в борг 60000 грн. строком до 01 липня 2016 року, про що сторони склали письмову боргову розписку.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною чи безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення 04 лютого 2016 року договору позики виникли відповідні цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Так, у відповідності зі ст.509 ЦК України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, тому повернення відповідачем позивачеві боргу є його обовязком.

Між тим, відповідач у справі ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за договором позики від 04 березня 2016 року належним чином та у встановлений строк не виконав, при цьому під час судового розгляду справи визнав факт отримання вказаної позики та підтвердив свій обовязок її повернути, але засвідчив про неможливість виконання свого обовязку шляхом повернення отриманого у позивача боргу.

У звязку з цим, з метою належного виконання відповідачем свого боргового зобовязання, 31 жовтня 2017 року між сторонами укладено договір про припинення зобовязання передачею відступного, відповідно до якого відповідач зобовязався передати у власність позивача відступне у вигляді належного йому нерухомого майна, а саме магазину «ПРОМТОВАРИ», розташованого в с.Грабове Кодимського району Одеської області.

Відповідно до ст.600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

При цьому, зобов'язання припиняється не укладенням договору про передання відступного, а переданням останнього.

Стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12690522 від 29 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_3 є власником магазину «ПРОМТОВАРИ», розташованого в с.Грабове Кодимського району Одеської області, підстава набуття права власності договір купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року.

Згідно із статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Оскільки відповідач у строк, зазначений у розписці, не повернув борг, то його зобовязання щодо повернення вказаного боргу може бути припинене шляхом передачі позивачеві відступного - магазину «ПРОМТОВАРИ», розташованого в с.Грабове Кодимського району Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215,218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину припинення зобовязання шляхом передання відступного дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати дійсним правочин про припинення зобовязання ОСОБА_2 по сплаті ОСОБА_1 боргу в сумі 60000 грн. відповідно до договору позики від 04 березня 2016 року шляхом передачі у власність ОСОБА_1 відступного - магазину «ПРОМТОВАРИ», розташованого в с.Грабове по вулиці Громазюка, буд.2-а Кодимського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на приміщення магазину «ПРОМТОВАРИ», розташованого в с.Грабове по вулиці Громазюка, буд.2-а Кодимського району Одеської області, яке набувається з моменту державної реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.