Справа №: 398/3953/16-ц
провадження №: 2/398/870/17
"12" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку № 66 по вул. Осипенка в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2005 року. Відповідач являється її знайомим, якого вона зареєструвала в будинку. Жодного дня відповідач у будинку не проживав. Наявність факту реєстрації відповідача в її будинку змушує позивача сплачувати комунальні послуги за відповідача, як додаткового члена сімї. Тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень ч. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї.
Встановлено, що позивачка являється власником будинку № 66 по вул. Осипенка в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2005 року (а.с.6-7). Згідно акту, складеного за участю сусідів позивачки та представника квартального комітету № 12, відповідач в будинку № 66 по вул. Осипенка не проживає з 19.03.2013 року, його речей у будинку немає (а.с. 12). Наявність факту реєстрації відповідача в будинку позбавляє позивача можливості належним чином користуватися належним їй будинком. Тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.
Позивачем до позовної заяви долучено копію квитанції № 4 від 13 жовтня 2016 року про сплату судового збору в сумі 551 грн. 21 коп. Судом встановлено, що дана квитанція про сплату судового збору була врахована при розгляді цивільної справи № 398/3372/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, заочним рішенням суду від 05.04.2017 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 були стягнуті кошти в розмірі 551 грн. 20 коп. на відшкодування витрат на оплату судового збору.
На підставі наведеного, суд вважає, що долучена до даної справи копія квитанції № 4 від 13 жовтня 2016 року не може бути визнана належним доказом оплати позивачем судового збору, судовий збір за такою квитанцією не підлягає відшкодування з відповідача на користь позивача.
В звязку із задоволенням позову з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 209, 215 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком № 66 по вул. Осипенка в м. Олександрія Кіровоградської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Т.А. Бугайченко