Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.05.2014 року. До реєстрації шлюбу, в них з відповідачем народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на цей час мешкає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. Шлюб між ними розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 року. Однак, на цей час, відповідач своїх обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини в необхідному обсязі не виконує, не надає усіх необхідних для утримання дитини коштів без поважних на те причин. В цей час вона не працює та ніяких видів грошової допомоги на себе та на дитину не отримує. В своїй приватній особистій власності вона нерухомого майна, в тому числі і земельних ділянок, банківських рахунків та транспортних засобів не має. Будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини, на цей час відсутні. Стан здоров'я відповідача дозволяє утримувати з нього аліменти. Відповідач на обліку за станом свого здоров'я в закладах охорони здоров'я міста та області не перебуває, на цей час він працевлаштований, працює формувальником у Вільногірському заводі залізобетонних виробів, де він щомісячно отримує заробітну плату, розмір якої є достатнім для утримання з нього аліментів на утримання дитини. Також їй достеменно відомо, що з відповідача на будь-чию користь ніякі виплати за іншими виконавчими листами в примусовому порядку не стягуються, інших неповнолітніх дітей він не має. Їхня з відповідачем дитина за станом свого здоров'я на «Д» обліку у лікарів за місцем свого проживання та в медичних закладах області не перебуває. В зв'язку з тим, що відповідач, працює і отримує регулярно дохід у вигляді заробітної плати за місцем своєї постійної роботи, вона вважає, що аліменти з нього на її користь на утримання їхньої з ним дитини повинні утримуватись з нього в частині від його заробітку. Оскільки вона постійного доходу не має, вважає, що розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання нашої з ним дитини, має складати 1/3 частку з усіх видів доходів відповідача. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання нею позовної заяви до суду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснила, що дитина проживає з нею, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, лише може забрати дитину на вихідні і купити якусь іграшку. Вона на даний час проживає з іншим чоловіком, не працює, бо немає підходящої роботи, її співмешканець працює, отримує заробітну плату в середньому 4000 грн. на місяць, що і складає дохід їх сімї. Дитина страждає на заікання, відвідує приватного логопеда 3 рази на тиждень, вартість одного заняття складає 50 грн., за відвідування дитиною дитсадка не сплачує, оскільки син відвідує спеціалізовану групу. Аліменти просить стягнути в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, бо він працює, має земельну ділянку, інших дітей на утриманні немає.

Відповідач позов визнав частково, згоден платити аліменти в розмірі ? частини його доходу, підтримав надані письмові заперечення (а.с. 19-20), додатково пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, мають спільну дитину, яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає, бо не хоче утримувати колишню дружину та її чоловіка. Сина бере до себе на вихідні, влітку разом з ним їздили на море. Розмір його заробітної плати складає приблизно 5000 грн. на місяць, інших дітей він немає, іншої сімї не створив. Нерухомості, вкладів у банках він не має, має земельний пай, який успадкував, отримує орендну плату у розмірі приблизно 8500 - 10500 грн. на рік. Він винаймає кімнату у гуртожитку, оскільки власного житла не має, за що сплачує 300 грн. на місяць, забезпечує себе харчуванням, одягом тощо. Вважає, що оскільки ? частина його заробітку буде дорівнювати прожитковому мінімуму на дитину віку його сина, то цього позиваці буде достатньо для утримання дитини, оскільки вона не позбавлена можливості працювати і також зобовязана утримувати дитину.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Так, факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого 31 травня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_2. (а.с. 3)

Факт розірвання шлюбу між сторонами підтверджено копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 року, яке набрало законної сили 19.09.2017 року (а.с. 7-8)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 403177 (а.с. 4)

Факт проживання дитини з матірю сторонами не заперечується.

Згідно довідки про доходи за вих. № 1057 від 03.11.2017 року, відповідач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вільногірський завод залізобетонних виробів», його середня щомісячна заробітна плата за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року становить - 4802,70 грн. (а.с. 21)

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 31.05.2014 року перебували у шлюбі, який розірвано 05.09.2017 року, є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги позивачці на утримання не надає, хоча має таку можливість, тому з нього на утримання неповнолітнього сина на користь позивачки слід стягнути аліменти, задовольнивши позов в цій частині.

Разом з тим, при визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує, що позивачка не працює, син та вона мають задовільний стан здоровя, відповідач працює в ТОВ «Вільногірський завод залізобетонних виробів» та має сталий дохід у виді заробітної плати, інших доходів не має, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дітей, з відповідача на утримання неповнолітнього сина слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), що з врахуванням матеріального становища позивачки, її стану здоровя та наявності можливості працевлаштування в майбутньому, буде достатнім для утримання дитини, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст. ст. 91, 84, 180, 181,182 Сімейного кодексу України і керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 174, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився в с. Мотронівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, працює ТОВ «Вільногірський завод залізобетонних виробів, формовщик, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНН НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, ІНН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, не працює), починаючи з 13 жовтня 2017 до досягнення дитиною повноліття.

В решті заявлених вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2017 року.

Головуючий - суддя : А.А.Борцова