Справа № 720/1473/17
Провадження № 2/720/812/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.,

сторін по справі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_3,

- про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області по вул. Молдавська, 5 розташовано дворогосподарство, яке в період з 01.07.1990 по 15.04.1991 роки відносилося до категорії колгоспний двір та в ньому на той період були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_4 та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963р. «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності».

Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало трьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках, а тому власники даного дворогосподарства ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мали рівні часки по 1/3.

При житті 22 квітня 2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, який розташований по вул.. Молдавська, 5 в с. Маршитнці Нолвоселицького району своєму сину ОСОБА_2.

06 серпня 2012 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку домоволодіння по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області.

На день смерті ОСОБА_4 з нею в домоволодіння проживали та були зареєстровані два її сина ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Спадщину після її смерті своєчасно прийняв її син ОСОБА_2 за заповітом, так як постійно проживав і був зареєстрований з нею на день її смерті.

При житті ОСОБА_4 не оформила та не зареєструвала своє право власності на домоволодіння по вул.. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області.

На підставі відсутності правовстановлюючого документу, приватний нотаріус відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 06 серпня 2012 року ОСОБА_4.

Таким чином, оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе.

Просить суд визнати за позивачем право власності на 1/3 частку в житловому будинку по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 06.08.2012 року ОСОБА_4 та визначити йому право на 1/3 частку в житловому будинку по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області як частку в майні колгоспного двору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності.

Третя особа в судовому засіданні не зявився, за невідомих для суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи.

Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області станом 1990 1991 роки відносилось до категорії колгоспного двору, та в ньому на той період були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_4 та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 939 від 11 вересня 20147 року виданою Маршинецькою сільською радою Новоселицького району.

Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності».

Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало трьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівні часки по 1/3.

З довідки № 943 від 11.09.2017 року виданої Маршинецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області вбачається, що згідно земельно кадастрової книги за житловим будинком по вул.. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району рахується земельна ділянка загальною площею 0,30 га з яких 0,13 га надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0, 17 га надані для ведення особистого селянського господарства.

06 серпня 2012 року померла ОСОБА_4 про, що складений актовий запис № 38 та про, що свідчить свідоцтво про смерть серії 177380.

При житті 22 квітня 2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Маршинецької сільської ради Новоселицького району ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 119 згідно якого заповіла ОСОБА_2, житловий будинок з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, який розташований по вул.. Молдавська, 5 в с. Маршитнці Новоселицького району.

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №940 від 11 вересня 2017 року виданою Маршинецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із заяви № 181 від 27 червня 2017 року поданої до приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_2 прийняв спадкове майно після смерті 06 серпня 2012 року ОСОБА_4.

Постановою приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 06 вересня 2017 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 492 від 18 липня 2017 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_4 право приватної власності на нерухоме майно по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області не зареєстроване.

Згідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виданий Новоселицьким КБТІ 10 липня 2017 року на замовлення ОСОБА_2 дане дворогосподарство складається із житлового будинку літер А, вбиральні літер Б, огорожі №1-2.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, представник відповідача визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому суд дійшов висновку про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/3 частку в житловому будинку по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 06.08.2012 року ОСОБА_4.

Представник позивача просить також визначити за позивачем право на 1/3 частку в житловому будинку по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області як частку в майні колгоспного двору.

Згідно довідки № 939 від 11 вересня 20147 року виданої Маршинецькою сільською радою Новоселицького району господарство по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області станом 1990 1991 роки відносилось до категорії колгоспного двору, та в ньому на той період були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_4 та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що підтверджується.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» ,право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору.

Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам були ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому вказане майно належало їм на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частці.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що вказане господарство дійсно відносилося до колгоспного двору, членом якого був позивач ОСОБА_7 на той час і значиться на теперішній час, станом на 15 квітня 1991 року у позивача, як бувшого члена колгоспного двору виникло право власності у майні колгоспного двору на 1/3 частку, а тому суд дійшов висновку про визначення за позивачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на 1/3 частку в житловому будинку літер А, вбиральні літера Б, огорожі № 1,2 по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області як частку в майні колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218, 273 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.120-123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року). суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частку в житловому будинку літер А, вбиральні літера Б, огорожі № 1,2 по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 06.08.2012 року ОСОБА_4.

Визначити за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на 1/3 частку в житловому будинку літер А, вбиральні літера Б, огорожі № 1,2 по вул. Молдавська, 5 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області як частку в майні колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.