Справа №473/1195/15-ц 19.09.2017 19.09.2017 19.09.2017
Провадження №22-ц/784/2012/17
Справа № 473/1195/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Ротар М.М.
Провадження № 22ц-784/2012/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю:

- заявника ОСОБА_2,

- представника Вознесенського ВДВС Кирилова Ю.С.,

- представника ГТУЮ у Миколаївській області Зубрицької А.О.,

- представника Управління державної казначейської служби Ракети В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2017 року, постановлену у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_2) звернулася в суд із заявою про встановлення порядку виконання рішення.

Заявниця посилалася на те, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року стягнуто із Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції на її користь 42 108 грн. 75 коп. грошових коштів в порядку застосування реституції.

Вказане судове рішення, набравши законної сили в установленому законом порядку, боржником не виконано і на даний час триває виконавче провадження з його примусового виконання. Виконання вказаного судового рішення ускладнюється тим, що Вознесенський ВДВС не має розрахункового рахунку, з якого можливе б було безспірне списання грошових коштів, а має лише депозитний рахунок з якого кошти не можуть бути списані, оскільки він має інше призначення.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що Вознесенський ВДВС є підрозділом ГТУЮ у Миколаївській області, заявниця просила встановити порядок виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року, зазначивши про списання грошових коштів з розрахункового рахунку територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і таке вбачається із матеріалів справи, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_2 42 108 грн. 75 коп. в порядку застосування реституції.

В позові ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про стягнення грошових коштів відмовлено.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року, в частині відмови в позові ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року.

Відповідно до інформації Управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі від 22 червня 2017 року Вознесенський ВДВС не має розрахункового рахунку, з якого можливе б було безспірне списання грошових коштів.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Разом з тим, загальні положення щодо укладення договорів купівлі-продажу закріплені у главі 54 ЦК України.

Відповідно до статті 655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо зобов'язання повернути грошові кошти в порядку реституції шляхом їх списання з розрахункового рахунку територіального управління юстиції у Миколаївській області фактично змінює рішення суду по суті.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду, оскільки цим буде змінено саме рішення суду по суті, а не спосіб його виконання.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки виконання виконавчого листа, має здійснюватись відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) та у спосіб, визначений ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

За такого, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :