Справа № 571/1099/16-ц
Провадження № 2/571/379/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Денисюк М.В., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3А.О., представника співвідповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Томашгородської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області, співвідповідач: ОСОБА_5, про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали і по суті позову позивач пояснила, що проживає в будинку своєї баби, ОСОБА_6, яка померла 25 грудня 2000 року, з 2004 року по даний час. Будинок знаходиться в смт. Томошгород, вул.Ломська, 31, Рокитнівського району Рівненської області. На день смерті баби була повнолітньою, за прийняттям спадщини з заявою не зверталася, в будинку не проживала. В будинку на день смерті ОСОБА_6 проживав із сім»єю її син, ОСОБА_5П, співвідповідач у справі. В 2004 році він виїхав в с. Вири Сарненського району Рівненської області, дозволив їй проживати в будинку і пояснив, що цей будинок буде належати їй і його старшому сину ОСОБА_7, якому вона повинна сплатити кошти. Про це він говорив їй неодноразово, але не вимагав терміново сплатити кошти. Документи на будинок були у співвідповідача, з ним у неї були добрі відносини. У вересні 2016 року їй стало відомо, що дядько, ОСОБА_5, оформляє документи про право власності на будинок, в якому вона проживає. ЇЇ батько, ОСОБА_8, помер в 1994 році, в даному будинку не проживав, мав окремий будинок. Вважає, що від спадщини не відмовлялася, є спадкоємцем за законом, майном володіє безперервно більше 10 років і просить суд визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю.

Представник Томашгородської селищної ради в судове засідання не з»явився, надіслана заява про розгляд про розгляд справи без участі їх представника згідно вимог чинного законодавства.

Представник співвідповідача ОСОБА_4 позов не визнала просить в позові відмовити, так як позивач не є спадкоємцем, спадщину не приймала. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння будинок № 31 по вул. Ломській в смт. Томашгород належить батьку співвідповідача, ОСОБА_9, який помер в 1974 році. Після його смерті в управління і володіння майном вступила його дружина, мати співвідповідача, ОСОБА_6, яка померла 25 грудня 2000 року. Спадщину після смерті матері прийняв її син, ОСОБА_5, який на день смерті проживав з матір»ю, вступив в управління і володіння спадковим майном. По сімейних обставинах в 2004 році змушений був переїхати на нове місце проживання, з його дозволу позивач проживає в будинку і права власності на будинок не набула, тому позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

В судовому засіданні встановлено і підтверджено повідомленням КП Рівненське ОБТІ № 8822 від 06.09.2016 року, що право власності на житловий будинок № 31 по вул. Ломська в смт. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області зареєстровано за ОСОБА_9 згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Томашгородської селищної ради від 15.11.1989 року (а.с.12, 46).

ОСОБА_9 помер 25.09.1974 року (а.с.15 ), його дружина, ОСОБА_6, як підтвердила позивач в судовому засіданні, прийняла спадщину після смерті чоловіка і проживала в будинку до дня смерті, до 25 грудня 2000 року ( а.с. 33 ).

Згідно довідки Томашгородської селищної ради № 2663 від 19.08.2016 року, ОСОБА_6, яка померла 25 грудня 2000 року, постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею на день смерті були зареєстровані і проживали- син, ОСОБА_5, його дружина і сім дітей ( а.с. 72).

Від ОСОБА_5 01 вересня 2016 року в нотконтору надійшла заява про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в смт. Томошгород, вул. Ломська, 31 Рокитнівського району Рівненської області, що залишився після смерті матері, ОСОБА_6, померлої 25 грудня 2000 року. Від інших спадкоємців заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину в нотконтору не надходило, зазначено в повідомленні Рокитнівської районної державної нотаріальної контори № 567/02-14 від 07 листопада 2016 року ( а.с.33 ), тому посилання позивачки, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 не заслуговують на увагу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, зазначено в ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що спадкоємцем за законом на спірний будинок є співвідповідач у справі ОСОБА_5.

За роз»ясненнями п.п.9, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК ).

Таким чином, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставини, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке : майно може бути об»єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу ( підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що проживає в будинку з 2004 року з дозволу співвідповідача, який їй пропонував неодноразово сплатити кошти за будинок ( частину будинку ), тобто вона знала, що співвідповідач є спадкоємцем після смерті своєї матері на цей будинок, у нього знаходяться документи на зазначений будинок і він претендує на це майно, тобто володіння позивачки будинком не є добросовісним.

Крім того суд вважає, що майно / спірний будинок / не є об»єктом набувальної давності.

Так як позивачем не доведено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст. 344 ЦК України, тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 344, 1268 ЦК України та відповідно до ст.214-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Томашгородської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області, співвідповідач: ОСОБА_5, про визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з моменту проголошення рішення.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_10

Повне рішення складено 27 березня 2017 року.