Пр. № 6/336/40/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа, який виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання ухвали суду про визнання мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, таким, що не підлягає виконанню.

В заяві вказав, що на момент постановлення ухвали суду від 23.01.2014 року положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» про те, що мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, виключено. Посилаючись на правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постановах в справах № 6-342 цс15, № 6-274цс15, про застосування ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких ухвала про визнання мирової угоди не є виконавчим документом, просить про задоволення заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги заяви з наведених підстав. Зауважив на тому, що виконання відповідачем прийнятих на себе відповідно до мирової угоди зобовязань може бути забезпечено шляхом подання позивачем позову про спонукання до виконання мирової угоди.

Представник позивача заперечує проти задоволення заяви, пославшись на те, що в силу правил цивільного процесуального законодавства рішення суду виносяться, в тому числі, у формі ухвал. Шевченківським районним судом виданий виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження з виконання ухвали про визнання мирової угоди. Так як провадження існує, у його відкритті посадовими особами державної виконавчої служби не відмовлено, існування провадження зумовлено інтересами реального виконання судового рішення, просить про відмову у задоволенні заяви.

В судове засідання інші особи, які беруть участь у справі (представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області), належними чином повідомлені про час та місце вирішення заяви, не зявилися, що в силу до ч. 3 ст. 369 ЦПК України не є перешкодою для судового розгляду.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши доводи заяви, матеріали цивільної справи, суд знаходить заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2014 року, яка набрало законної сили, визнано мирову угоду між сторонами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини (а. с. 43). 11 червня 2015 року ОСОБА_2 отримала виконавчий лист на виконання цієї ухвали (а. с. 47), а 27 липня 2015 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції за виконавчим листом, який виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 11 червня 2015 року, відкрито виконавче провадження (а. с. 86).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

В силу ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема: ухвали, постанови, рішення судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали і звернення її до виконання) виконанню державною виконавчою службою підлягають, в тому числі, ухвали судів у цивільних, господарських, адміністративних справах і т. і.

Посилання на ці процесуальні документи судів наявні і в ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року, а вимоги до виконавчих документів містяться в статті 4 цього Закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходить з того, що процесуальне рішення суду набрало законної сили, виконавчі документи відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яка в редакції, що діяла на час визнання угоди, регламентувала вимоги до виконавчого провадження; більш того, за виконавчим листом відкрите таке провадження, тому відповідно до положень закону рішення є обовязковим для виконання.

Не вбачаючи підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд погоджується з твердженнями представника відповідача про обовязковість висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355ЦПК України, проте зауважує на тому, що за змістом згаданих відповідачем постанов Верховного Суду України (.№ 6-342 цс15, № 6-274цс15) відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали суду про визнання мирової угоди з мотивів невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», не позбавляє можливості сторону мирової угоди звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди іншою стороною.

З звязку з викладеним право позивача на звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди є саме правом, а не обовязком, і не виключає здійснення виконавчих дій на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні, яке відкрите і триває, оскільки рішення суду, як зазначено, в силу цивільного процесуального законодавства, Основного Закону та Закону України «Про виконавче провадження, підлягає обовязковому виконанню.

Таким чином, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 369, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива