Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/510/17
Справа № 279/5624/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 16.05.1987 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. 15 років вони не ведуть спільного господарства. Раніше між ними постійно виникали сварки, внаслідок чого сім"я фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати.

Позивач письмово повідомив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.05.1987року, який був зареєстрований Сингаївською сільською радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис №4. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання з відповідачем позивач вважає неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 213 215, 218, ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 (дівоче прізвище Дідківська) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянами України, укладений ними 16.05.1987 року, який був зареєстрований Сингаївською сільською радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис №4.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2, як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: