Справа № 761/8971/14-ц
Провадження № 4-с/761/85/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва ГТУЮ в м.Києві Журби Т.В. про звернення стягнення на заробітну плату, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із зазначеною скаргою, де просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу ВДВС м.Києва ГТУЮ Журби Т.В. у виконавчому провадженні за №51998171 від 25.08.2016 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що у відповідності до рішення Шевченківського районного суду м.Києва було видано виконавчий лист від 18.12.2014 року про стягнення з заявника на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості по кредиту в сумі - 210 036,38 грн. На підставі вказаного виконавчого листа 15.08.2016 року старшим державним виконавцем Печерського РВДВС м.Києва Журбою Т.В. в межах відкритого виконавчого провадження №51998171 було винесено постанову про звернення стягнення заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. При цьому, державним виконавцем не було взято до уваги, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 14.04.2015 року вже було раніше в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Універсал банк» звернуто стягнення на належну заявнику земельну ділянку шляхом проведення прилюдних торгів. Відтак, державний виконавець повинен був спочатку провести прилюдні торги, а лише потім стягувати заборгованість у разі недостатності суми від реалізації заставного майна. З врахуванням наведеного, заявник вважає, що оскаржувана постанова державним виконавцем була винесена передчасно та без достатніх законних підстав, а тому за захистом своїх порушених прав заявник був вимушений звернутися із цією скаргою до суду.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Суб'єкт оскарження, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, але направив до суду матеріали виконавчого провадження , про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку представника стягувача, дослідивши матеріали справи, вважає, що по суті подана скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати при розгляді вказаної справи вимоги Закону України «Про виконавче провадження» із змінами і доповненнями, внесеними в редакції від 30 червня 1999 року N 783-XIV, оскільки зазначене виконавче провадження було розпочато під час дії саме вказаного Закону.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 18.12.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості за кредитним договором в сумі - 210 036,38 грн.

Вказаний виконавчий лист видано із визначеним у ньому строком пред»явлення до виконання як до 12.12.2015 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На підставі заяви стягувача ПАТ «Універсал банк» від 17.05.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ в м.Києві Журбою Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016 року із направленням її копії сторонам та із зазначенням про можливість ознайомлення з нею в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, в силу Закону України «Про виконавче провадження», 23.08.2016 року на адресу ОСОБА_1 для виконання та до відома була направлена Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016, що підтверджується супровідним листом за №1371/19.

Також, в процесі виконання вказаного судового рішення 25.08.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме на отримувані ним доходи в ТОВ «Бюро Вин» із відрахуванням із його доходів 20% щомісячно до погашення боргу в сумі - 210 036,38 грн. .

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на незаконність оскаржуваної постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м.Києві Журби Т.В. про звернення стягнення на заробітну плату від 25.08.2016 року.

При цьому, мотивує її незаконність тим, що поряд із виконанням судового рішення про стягнення з заявника на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованості по кредиту в сумі - 210 036,38 грн., державним виконавцем не було взято до уваги необхідність першочергового виконання рішення Іванківського районного суду Київської області від 14.04.2015 року, яким в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Універсал банк» звернуто стягнення на належну заявнику земельну ділянку шляхом проведення прилюдних торгів.

Згідно ч.1 ст..68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За умовами ч.3 вказаної статті про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Як підтверджено самим боржником, то вказану постанову було отримано на підприємстві, де він працює, що вказує на виконання державним виконавцем вимог закону про необхідність її направлення.

Також, скаржником не надано суду доказів тому, що стягувачем було використане його право на виконання в примусовому порядку вказаного рішення Іванківського районного суду Київської області від 14.04.2015 року та про це було відомо державному виконавцю під час винесення оскаржуваної постанови або ж про те, що вказане майно на даний час рахується за скаржником і на нього можна звернути стягнення та реалізувати його в межах саме цього виконавчого провадження.

Інші доводи скаржника щодо не обґрунтовують законність оскаржуваної постанови та не можуть бути підставами для скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату заявника.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За вимогами ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу посилання скаржника на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на порушення будь-яких конкретних його норм в розумінні наданих на вирішення суду вимог заяви він не послався, а судом таких порушень в діях державноговиконавця не встановлено, а відтак скарга в цілому є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва ГТУЮ в м.Києві Журби Т.В. про звернення стягнення на заробітну плату від 25.08.2016 року у виконавчому провадженні за №51998171.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: