АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/803/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Монастирищенської районної ради Черкаської області, Монастирищенської центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Монастирищенської районної ради Черкаської області, Монастирищенської центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що рішенням Монастирищенської районної ради Черкаської області від 20 травня 2013 року №23-4/VI його було призначено на посаду головного лікаря Монастирищенської ЦРЛ та укладено з ним контракт на період з 11 червня 2013 року до 10 червня 2014 року. Зміни чи доповнення до Контракту не вносились, додаткові угоди не підписувались. Після закінчення терміну дії Контракту, позивач продовжував працювати на посаді головного лікаря Мотистирищенської ЦРЛ.

30 листопада 2016 року позивач, перебуваючи на лікарняному, дізнався, шо рішенням Монастирищенської районної ради Черкаської області від 29 листопада 2016 року №11-13/ VIІ дію Контракту було припинено, його звільнено із займаної посади з 29 листопада 2016 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, а голові районної ради доручено розірвати Контракт. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки позивач сумлінно виконував взяті на себе зобов'язання за Контрактом та не порушував його умов, а тому підстави для припинення Контракту відсутні. Вважає, що Монастирищенська районна рада Черкаської області порушила його трудові права, а також трудове законодавство України.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказав, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не було зясовано характеру проступку, завданої шкоди та не зясовано наявності обовязкової умови визначеної Контрактом для його припинення, а саме: значні негативні наслідки , які настали в результаті одноразового грубого порушення ним законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом. Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо не поширення норм ч.3 ст. 40 КЗпП України до даних трудових правовідносин.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 23 КЗпП України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є зокрема підстави, передбачені контрактом.

Судом встановлено, що 11 червня 2013 року між ОСОБА_6 та Монастирищенською районною радою був укладений Контракт про призначення ОСОБА_6 на посаду головного лікаря Комунального закладу «Монастирищенська центральна районна лікарня» ( а.с. 8-11).

Пунктом 6.1. Контракту встановлений строк його дії з 11 червня 2013 року до 10 червня 2014 року.

Згідно листа Монастирищенської районної ради №203/01-20 від 10 червня 2014 року котракт між сторонами вважається продовжений. (а.с. 12)

Відповідно до п.2.2 Контракту, Головний лікар зобовязується забезпечити виконання показників ефективності використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста району.

Згідно абз. 5 п.2.8 Контракту Головний лікар зобовязаний контролювати додержання виконавчої та фінансової дисципліни.

Пункт 5.3 Контакту передбачає, що Головний лікар може бути звільнений з посади, а цей Контракт розірваний з ініцативи Монастирищенської районної ради до закінчння терміну дії, зокрема, у разі невиконання Комунальним закладом зобовязань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, а також невиконання Комунальним закладом зобовязань щодо випалити заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

Рішенням Монастирищенської районої ради Черкаської області №11-13/VII від 29 листопада 2016 року «Про розірвання контракту з головним лікарем Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_6П.», припинено дію трудового договору (контракту) з головним лікарем Монастирищенської центральної районної лікарні ОСОБА_6 та звільнено його із займаної посади з 29 листопада 2016 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, в звязку з невиконанням ним умов, викладених у абзаці 5 пункту 2.8, абзаці 3 пункту 5.3, пункту 2.2. Контракту від 11 червня 2013 року, укладеного з ОСОБА_6, враховуючи рішення районної ради від 27 липня 2016 року № 8-2/VII про визнання незадовільною роботи головного лікаря Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_6 з дотримання ним умов контракту. Доручено голові районної ради ОСОБА_7 розірвати контракт з ОСОБА_6 ( а.с. 15, 117).

З матеріалів справи вбачається, що підставами для звільнення позивача із займаної посади головного лікаря Монастирищенської ЦРЛ стали: довідка Фінансового управління Монастирищенської райдержадміністрації № 92 від 23.09.2016 року про перевірку стану нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоров'я( а.с. 38-39); протокол про порушення бюджетного законодавства від 23 вересня 2016 року ( а.с. 40); звіт тимчасової контрольної комісії Монастирищенської ради з питань перевірки дотримання умов контракту головним лікарем Монастирищенської ЦРЛ, щодо ефективного використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста, району, та витрачання виділених бюджетних коштів від 19.07.2016 року, відповідно до якого встановлено ряд недоліків ( а.с. 92-93).

Питання про розірвання контракту з головним лікарем Монастирищенського ЦРЛ ОСОБА_6 було поставлено на порядок денний 11-ї сесії Монастирищенської районної ради 29 листопада 2016 року президією районної ради. Із засідання президії, яке відбулось 28 листопада 2016 року, та на якому було заплановано розгляд звернення головного лікаря Уманської станції швидкої допомоги з проханням вплинути на керівництво Монастирищенської ЦРЛ в особі ОСОБА_6 вбачається, що позивач особисто запрошувався на сесію, як керівник установи (а.с. 47, 88-89), проте, на засіданні сесії присутній не був, а тому будь-яких пояснень стосовно діяльності Монастирищенського ЦРЛ під його керівництвом як головним лікарем не надавав.

Врховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновокм суду про наявність підстав для припинення дії укладеного між сторонами контракту та правомірності звільнення позивача з займаної ним посади та вбачає, що при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

Виходячи з нормативного (а не сутнісного) тлумачення п.п. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст. ст. 40, 41 КЗпП України та ураховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом- п. 8 ст. 36 КЗпП України, а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється.

Щодо посилання апелянта на його звільнення з роботи в період його тимчасової непрацездатності, то ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а позивача звільнено за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 2 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Монастирищенської районної ради Черкаської області, Монастирищенської центральної районної лікарні про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :