УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв, перевіривши виконання вимог статей 119, 120 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним свідоцтва, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення її недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали.

18 вересня 2017 року представник позивача подав нову позовну заяву до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року роз'єднано вимоги позовної заяви до різних відповідачів у самостійні провадження.

Позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно яких повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач зазначив відповідачем у справі Державну службу інтелектуальної власності України та просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним свідоцтво України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 25 липня 2017 року;

- визнати недійсним свідоцтво України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25 липня 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 585 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» ліквідовано Державну службу інтелектуальної власності та покладено на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Постановою від 11 травня 2017 року № 320 «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі» Кабінет Міністрів України постановив погодитися з пропозицією Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 585 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» (Офіційний вісник України, 2016 р., № 71, ст. 2374) функцій і повноважень Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується.

18 травня 2017 року зазначену постанову офіційно опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» № 90.

Установлено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Вбачається, що станом не день подачі позову до суду до компетенції Державної служби інтелектуальної власності України не відноситься внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

Таким чином, позивач не виклав обставини щодо того, в чому полягають порушення його прав Державною службою інтелектуальної власності України, а саме не зазначив які саме вимоги він пред'являє до цієї служби.

Позовна заява також не відповідає вимозі ч. 5 ст. 119 ЦПК України, згідно якої до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплатив.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1280 гривень на рахунок № 0010, Банк отримувача: ГУ ДКУ у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код банку отримувача (МФО): 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030101, отримувач коштів: УДКСУ у Солом'янському районі м. Києві.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вбачається, що після роз'єднання вимог позивача до різних відповідачів в окремі провадження в матеріалах справи міститься лише одна копія позовної заяви з додатками до неї.

У зв'язку з цим, суд позбавлений можливості відправити її сторонам у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 119-121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Суддя: