У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником - ОСОБА_3, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Виробничо - технологічне підприємство «Вода» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що комунальне підприємство «Виробничо - технологічне підприємство «Вода» ( далі - КП «Виробничо - технологічне підприємство «Вода») починаючи з 3 листопада 2003 року необгрунтовано проводить нарахування коштів за комунальні послуги, відмовляється укладати договір з комунальним підприємством «Жилкомсервіс» про надання послуг по водозабезпеченню та водовідведенню у її квартирі. Крім того, вона позбавлена права на укладення договору з комунальним підприємством «Жилкомсервіс».

Ураховуючи викладене ОСОБА_2 просила суд визнати нарахування за надані їй послуги щодо водоспоживання, які проводить відповідач, незаконними.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 5 квітня 2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2012 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 5 квітня 2012 року, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 5 квітня 2012 року у справі відмовлено.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що відповідач на час розгляду справи надавав суду неправдиві пояснення та докази, чим ввів суд в оману, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року, на яке посилався відповідач і відповідно до якого стягнуто з неї на користь комунального підприємства «Виробничо - технологічне підприємство «Вода» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з центрального постачання холодної води, у подальшому було скасовано апеляційним судом з ухваленням нового рішення на її користь. Указувала, що зазначені обставини є нововиявленими.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє її представник - ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ріщення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 361, 365 ЦПК України, дійшли до правильного висновку про те, що наведені заявником підстави та обставини у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленими, а тому вплинути на висновки судів при ухваленні рішень не могли.

Зазначені висновки судів відповідають роз'ясненням, наданим судам у пп. 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Виробничо - технологічне підприємство «Вода» про захист прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану її представником - ОСОБА_3, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник