Справа № 201/3214/16-ц
Провадження № 2/161/1286/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

19 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №DNDVGK00000453 від 31.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит в розмірі 664485,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2028 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 255,10 кв.м., житловою площею 148,70 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 33/79-б.

Вказує, що відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 22.01.2016 року загальна сума його боргу становить 1887626,45 доларів США, з якого: 623840,49 доларів США заборгованість за кредитом, 329132,99 доларів США проценти, 5103,21 доларів США комісія, 929549,76 доларів США пеня.

В звязку з чим, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 623840,49 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 255,10 кв.м., житловою площею 148,70 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 33/79-б, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, а також стягнути судові витрати у справі.

08.08.2016 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.07.2013 року по 22.01.2016 року в розмірі 122113,85 доларів США, комісію в розмірі 5103,21 доларів США, заборгованість по пені за період з 08.09.2015 року по 22.01.2016 року в розмірі 117391,05 доларів США, а також судові витрати у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2016 року вказану справу за підсудністю передано Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору DNDVGK00000453 від 31.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит в розмірі 664485,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2028 року (а.с. 13-15).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 22.01.2016 року за кредитним договором становить 1887626,45 доларів США, з якого: 623840,49 доларів США заборгованість за кредитом, 329132,99 доларів США проценти, 5103,21 доларів США комісія, 929549,76 доларів США пеня (а.с. 71-76).

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01.07.2013 року по 22.01.2016 року в розмірі 122113,85 доларів США, комісію в розмірі 5103,21 доларів США, та пеню за період з 08.09.2015 року по 22.01.2016 року в розмірі 2878428,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути 59977,91 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNDVGK00000453 від 31.03.2008 року, а саме: заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.07.2013 року по 22.01.2016 року в розмірі 122113 (сто двадцять дві тисячі сто тринадцять) доларів США 85 центів, що у гривневому еквіваленті становить 2994231 (два мільйони девятсот девяносто чотири тисячі двісті тридцять одну) грн.. 60 коп., комісію в розмірі 5103 (пять тисяч сто три) доларів США 21 цент, що у гривневому еквіваленті становить 125130 (сто двадцять пять тисяч сто тридцять) грн. 71 коп., пеню за період з 08.09.2015 року по 22.01.2016 року в розмірі 2878428 (два мільйони вісімсот сімдесят вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 55 коп. та 59977 (пятдесят девять тисяч девятсот сімдесят сім) грн. 91 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк