Справа № 594/421/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника Присяжного ОСОБА_2»яновича, до Борщівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 04 липня 2016 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 12 по вул. Лесі Українки, що в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначив, що ще за життя, а саме 04 листопада 2009 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла йому.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Верхняківці по вул.Лесі Українки, 12 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4.

В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача ОСОБА_3 в поданій до суду заяві, просив справу слухати у його відсутності, при цьому, зазначив, що позов підтримує та просить такий задоволити.

Від міського голови Борщівської міської ради ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести у відсутності їх представника, зазначивши, що відповідач позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, 07 червня 1999 року в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 216788, повторно виданого 24 січня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Після смерті ОСОБА_6, її дочка ОСОБА_4 прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована разом з нею на день смерті, однак спадкових прав на себе не оформила. Наведене підтверджується довідкою Верхняківської сільської ради №76 від 11.01.2017 року.

04 липня 2016 року в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 208631, виданого 06 липня 2016 року Верхняківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Верхняківці по вул.Лесі Українки, 12 Борщівського району Тернопільської області та все своє майно, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_7, який змінив прізвище на ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 04.11.2009 року, посвідченого секретарем Верхняківської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 14, копією свідоцтва про зміну імені серія 1-ИД №006557, виданого 29.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_4, позивач прийняв спадщину, подавши заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлої №36/2016. Крім того, 13.02.2017 року позивач звернувся із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 від 13.02.2017 року за № 28/02-31.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №12 по вул. Лесі Українки в с.Верхняківці Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) ОСОБА_6 та ОСОБА_4, були його членами, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Верхняківської сільської ради за 1986 1990 р.р., 1991 1995 рр. на ім»я ОСОБА_6, довідкою Верхняківської сільської ради №74 від 11.01.2017 року.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Лесі Українки, 12 в с.Верхняківці Борщівського району Тернопілської області. Однак, у визначеному законом порядку, померлі, за життя, не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння.

В свою чергу, судом встановлено, що ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 фактично набула право власності на ціле будинколодіння.

Рішенням №37 Верхняківської сільської ради 8 ї сесії 23 го скликання від 10.09.1999 року, ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 48 га. З них 0, 25 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 23 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з копії даного рішення.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли.

Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 36/2016, відкритої 16.08.2016 року щодо майна померлої 04 липня 2016 року ОСОБА_4.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 06.02.2017 року, виготовленого КП Борщівське РБТІ, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 12 по вул. Лесі Українки в с.Верхняківці Борщівського району становить 62976 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по вул.Лесі Українки, 12 в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 04 липня 2016 року в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: