Справа №463/1110/17-ц
Провадження №4-с/463/66/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника скаржника ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5, -

встановив:

скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5, просить визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 50484286 винесену державним виконавцем 23.02.2017 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4; зняти арешт з майна ОСОБА_4: частка 40/100 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна. Буд. 5а, зареєстрований за № 34377651 та належить ОСОБА_4; садовий будинок, що не є обєктом житлової нерухомості, загальною площею 129,3 кв.м., зареєстрований за № 36 та знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, Чишківська селищна рада, садівниче товариство «Черешня», будинок № 61, який розташований на земельній ділянці площею: 0,0832 га за реєстровим номером 36 і належить ОСОБА_4.

Скаргу мотивує тим, що 23.02.2017 року старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин» винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої наклав арешт на: частку 40/100 в житловому будинку, за адресою: м.Львів, вул. Пасічна буд.5а; садовий будинок №61 загальною площею 129,3 кв.м., за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Чишківська селищна рада, садівниче товариство «Черешня». З вказаною постановою не погоджується, вважає таку протиправною. Так, в зведене виконавче провадження АСВП53370426 обєднано два виконавчих проваджень стягувачем по яких є приватне підприємство «Агентство земельних відносин. При поданні виконавчого документа №755/17493/15-ц від 02.12.2015 р. не зазначив інформацію, що вимоги по даному позову забезпечені іпотечним майном солідарного відповідача ОСОБА_7 «АК «Монтажбудзвязок», на яке в першу чергу звертається стягнення. Також не враховано до боргових зобовязань суму реалізації вартості предмету іпотеки нерухомого майна ОСОБА_4 за адресою: м. Львів, вул. Шафарика, 11, в сумі 1 200 000 грн. що перевищує суму боргових зобовязань, та яке було звернуто до виконання ще до звернення до суду та встановлення суми боргу. Державний виконавець також не врахував наявність солідарного відповідача та інформацію від відповідача про наявність двох предметів іпотеки та фактичне відібрання одного з них. Також, боржник не був присутнім при описі та арешті майна боржника від 23.02.2017 р., виклику не отримував. Такі дії вважає умисними та спрямованими на унеможливлення погашення боргових зобовязань ОСОБА_4 в добровільному порядку та порушує його законні права но володіння та розпорядження цим майном.

Окрім цього, 15.07.2016 року старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 при примусовому виконанні виконавчого листа №755/17493/15-ц виданого 02.12.2015 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПП «Агентство земельних відносин» боргу, проведено опис майна, що належить боржнику та складено Акт опису й арешту майна. Разом з тим, державним виконавцем не встановлено дійсної суми боргу ОСОБА_4 та ПрАТ «АК «Монтажбудзвязок» перед стягувачем ПП «Агентство земельних відносин», не проведено оцінки вищевказаного рухомого майна, стягувач умисно приховує та надає недостовірну інформацію про вже відібране ними та реалізоване нерухоме майно боржника за адресою: м. Львів, вул. Шафарика, 11 на суму, що значно перевищує суму боргу. Тому, накладений державним виконавцем арешт на все майно ОСОБА_4 є незаконним та безпідставним, так як такий арешт перешкоджає вільному використанню та розпорядженню і іншим майном ОСОБА_4 та членам його родини.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_2 скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним вище, просить скаргу задоволити.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судові засідання за викликом суду неодноразово не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подав. В ході розгляду подав заперечення, в якому зазначає, що дійсно на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин». 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчих проваджень, боржнику надавався строк для добровільного виконання рішення 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки рішення суду боржником в добровільному порядку не виконано, то державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. В ході виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та усунуто можливість відчуження такого майна. Також, державним виконавцем отримано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження лише щодо боржника ОСОБА_4, а тому у державного виконавця відсутні підстави для вчинення дій щодо майна іншої особи. Щодо реалізації предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 11, то таке було здійснено до відкриття виконавчого провадження та даних про реалізацію такого виконавцю не надано. Також, у відповідності до положень законодавства, боржника повідомлялось про результати проведення виконавчої дії опису майна боржника. На даний час вирішується питання оцінки арештованого майна.Тому, вважає скаргу безпідставною.

З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних у справі доказів.

Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечив. Вважає дії державного виконавця законними та спрямованими на викання рішень судів. Доводи скаржника є безпідставними, останнім не зазначено в чому полягає порушення державним виконавцем норм закону, конкретну норму закону ним не зазначено. Також, безпідставними є посилання скаржника на неврахування реалізації предмету іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 11, оскільки таке було реалізовано за договором споживчого кредиту №1-Ф-К/14-ЗРВ від 09.01.2014 року у звязку із тривалим невиконанням своїх зобовязань. Залишок вартості вказаного майна було зараховано в погашення заборгованості за договором банківського кредиту №1211-КЛ/08 від 13.06.2008 року Господарським судом Львівської області в межах позову про звернення стягнення на предмет іпотеки комплекс за адресою: Львівська область, Миколаївський район, смт. Розвадів, вул. Миру, 20. Про вказані обставини було повідомлено державного виконавця та було відомо боржнику. Також, оскільки майно боржника перебувало на території різних адміністративно-територіальних одиниць, державний виконавець мав право здійснювати арешт майна боржника на території, на яку поширюється компетенції іншого органу державної влади. При цьому розмір заборгованості по зведеному провадженню, давав підстави державному виконавцю накласти арешт на спірне майно та провести його опис з метою подальшої оцінки вартості. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника скаржника та представника стягувача, оглянувши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення відповідних дій, заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП53370426 про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, на користь стягувача Приватного підприємства «Агенство земельних відносин» на підставі виконавчого листа №755/17493/15-ц виданого 02.12.2015 р. Дніпровським районним судом м. Києва та виконавчого листа №463/6408/14-ц виданого 04.09.2015 року Личаківський районним судом м. Львова.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в частині нерухомого майна ОСОБА_4: частка 40/100 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна. Буд. 5а, зареєстрований за № 34377651 та належить ОСОБА_4; садовий будинок, що не є обєктом житлової нерухомості, загальною площею 129,3 кв.м., зареєстрований за № 36 та знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, Чишківська селищна рада, садівниче товариство «Черешня», будинок № 61, який розташований на земельній ділянці площею: 0,0832 га за реєстровим номером 36 і належить ОСОБА_4. (а.с.66-67 том 1).

Як вбачається із копії постанови від 23.03.2017 року (а.с.45 том 2), державним виконавцем призначено субєкт оціночної діяльності для визначення вартості нерухомого майна, на яке було накладено арешт.

Окрім цього, 23.02.2017 року державним виконавцем складено акт опису та арешту рухомого майна (коштів) боржника (а.с.38-41 том 2).

Суд вважає, що з врахуванням наявності зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу та виконавчого збору за виконавчими документами, які перебували на виконанні в той час, арешт вказаного майна застосовано для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому встановлено, що після накладення арешту на спірне майно, державний виконавець призначив його оцінку.

Доводи про безпідставність накладення арешту на спірне майно, оскільки державний виконавець на виконання рішення суду вже здійснив опис рухомого майна не заслуговують на увагу, оскільки Закон «Про виконавче провадження» не забороняє державному виконавцю вчиняти дії повязані з арештом рухомого та нерухомого майна і доказів того, що вартість рухомого майна є достатньою для забезпечення виконання рішення суду не представлено і очевидно, що такого є недостатньо для погашення боргу та виконавчого збору.

Окрім того, скаржник в мотивах своєї скарги зазначає, що представник стягувача ПП «Агенство земельних відносин» подаючи до примусового виконання виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17493/15-ц від 02.12.2015 року умисно не зазначено відомостей, що вимоги по даному позову забезпечені іпотечним майном.

Разом з тим права і обовязки сторін виконавчого провадження викладено в ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Невикористання стягувачем свого права чи невиконання ним свого обовязку не може бути підставою оскарження дій державного виконавця, оскільки сторони самостійно несуть відповідальність за вчинені дії чи бездіяльність.

Щодо посилання скаржника на те, що державним виконавцем не звернуто стягнення на майно, що належить солідарному боржнику ПрАТ АК «Монтажбудзвязок», що перебуває в іпотеці та яким забезпечено зобовязання ОСОБА_4 перед ПП «Агенство земельних відносин», та що не враховано зменшення боргових зобовязань перед стягувачем на суму 398202.90 грн., які були сплачені 04.02.2016 року, слід зазначити, що відповідно до положень абз. 2 ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення. При цьому здійснюючи опис та арешт майна державний виконавець враховує розмір заборгованості, вказаний у виконавчих документах.

Таким чином, державний виконавець вправі застосовувати заходи примусового виконання рішень, зокрема опис, арешт та примусову реалізацію майна, лише до боржника у виконавчому провадженні і в межах сум заборгованості визначеної у виконавчих документах, з врахуванням розміру виконавчого збору.

Згідно з виконавчими листами, на підставі яких відкрито виконавчі провадження №№ 50484286, 51306951, боржником являється ОСОБА_4, даних про наявність на виконанні у Личаківському ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області виконавчого провадження про стягнення боргу з ПрАТ АК «Монтажбудзвязок» суду не представлено. Крім того звернути стягнення на майно третьої особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, неможливо, оскільки такі дії державного виконавця не передбачені законодавством і призведуть до порушення прав третіх осіб. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України, та вимог Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на момент видачі виконавчого листа, у виконавчому листі судом зазначено резолютивну частину рішення, на виконання якого видано виконавчий документ, та чітко зазначено одного боржника ОСОБА_4.

Суд також вважає безпідставним посилання скаржника на те, що державним виконавцем не враховано факт самостійної реалізації предмета іпотеки за адресою м. Львів, вул. Шафарика,11, оскільки судом встановлено, що таке було реалізоване на виконання зобовязань за договором споживчого кредиту №1-Ф-К/14 ЗРВ від 09.01.2014 року.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Судом встановлено, що жодного підтвердження про виконання сторонами судового рішення не представлено.

Крім того в своїй скарзі скаржник посилається на те, що державним виконавцем не запрошено боржника на вчинення виконавчих дій опис та арешт майна боржника 23.02.2017 р., слід врахувати те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обовязку державного виконавця «запрошувати» сторони виконавчого провадження до проведення виконавчих дій. Повідомляти сторони виконавчого провадження про час та місце проведення опису майна є правом державного виконавця. Законом передбачено обовязок виконавця повідомляти сторони про вчинені виконавчі дії, що й було вчинено державним виконавцем, а саме вручено представнику боржника оскаржувану постанову від 23.02.2017 року.

Щодо посилання скаржника на те, що державний виконавець не здійснив виїзд за місцем знаходження нерухомого майна яке описано, то згідно з оскаржуваною постановою про опис та арешт майна боржника від 23.02.2017р. виконавчі дії здійснювались за місцем знаходження такого майна, оскільки перед накладенням арешту на майно державним виконавцем було проведено його опис.

Суд також не погоджується із доводами скаржника в частині незаконності здійснення опису майна за межами території на яку поширюється повноваження державного виконавця, оскільки він здійснив опис та арешт майна, яке знаходиться на території Пустомитівського району Львівської області, так як пунктом 12 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженого Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць.

Окрім цього, суд вважає, що вимоги про зняття арешту на описане майно ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», чітко визначені підстави для зняття арешту на майно і на даний час такі відсутні, оскільки рішення суду не виконано і даних про сплату боржником заборгованості не представлено.

Також, суд вважає безпідставними доводи боржника про те, що арешт спірного майна позбавляє права членів його сімї користуватись спірним майном, оскільки державним виконавцем накладено арешт лише на частку майна у житловому будинку, яка належить лише боржнику. Щодо садового будинку, то з матеріалів прави вбачається, що він зареєстрований лише за боржником. При цьому, члени сімї боржника не позбавлені права предявити позов про визнання права власності на його частку та виключення з-під арешту своєї частки.

З врахуванням наведеного, а також обов'язковості рішень суду у відповідності до положень ст.129 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що скарга є безпідставною, тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Личаківського Відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 23.02.2107 року, зняття арешту з описаного нерухомого майна відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.