УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2016 року та увалу апеляційного суду Херсонської області від 21 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 1 жовтня 2015 року її поновлено на роботі в ДП «Херсонський морський торгівельний порт» на посаді тальмана та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15 139 грн 96 коп. До теперішнього часу рішення суду не виконано, середній заробіток не виплачено, у зв'язку із чим, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 31 жовтня 2015 року по 7 жовтня 2016 року в сумі 138 516 грн та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працювала у відповідача на посаді тальмана району (вантажного).

Наказом від 17 липня 2015 року її звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату (а.с. 6).

1 жовтня 2015 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона ОСОБА_4 було поновлено на роботі на вказаній посаді з 18 липня 2015 року та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу по 1 жовтня 2015 року в сумі 15 139 грн 96 коп. та витрати на надання правової допомоги в сумі 1 300 грн (а.с. 7).

8 жовтня 2015 року державним виконавцем на підставі поданої 6 жовтня 2015 року заяви ОСОБА_4 про примусове виконання винесена постанова про відкриття виконавчого провадження в частині поновлення позивача на роботі на посаді тальмана в ДП «Херсонський морський торговий порт» з 18 липня 2015 року (а.с. 38).

15 жовтня 2015 року підприємство видало наказ про скасування наказу від 17 липня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_4 та поновлення її на посаді тальмана району (вантажного) з 18 липня 2015 року.

16 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження про поновлення на у зв'язку з фактичним виконанням (а.с. 100).

8 грудня 2015 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області, рішення суду першої інстанції від 1 жовтня 2015 року про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін (а.с. 8-9).

19 січня 2016 року ОСОБА_4 подала до ВДВС заяву про примусове виконання рішення суду в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 15 139 грн 96 коп. та судових витрат в сумі 1 300 грн (а.с. 43).

21 січня 2016 року старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ДП «Херсонський морський порт» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу по 1 жовтня 2015 року в сумі 15 139 грн 96 коп. та витрат на правову допомогу сумі 1 300 грн, а всього 16 439 грн 96 коп. (а.с. 43).

Разом із тим, 4 січня 2016 року, виконання рішення суду в частині стягнення грошових коштів було зупинено ухвалою суду касаційної інстанції до закінчення касаційного провадження у справі (а.с. 42)

27 квітня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 1 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 8 грудня 2015 року залишено без змін (а.с. 45-46).

27 травня 2016 року підприємство платіжним дорученням № 7279 перерахувало на користь позивача 1 300 грн - витрати на правову допомогу, та платіжним дорученням № 7274 13 832 грн - середній заробіток (а.с. 48).

30 червня 2016 року додатковим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області вищезазначене рішення доповнено, а саме, зазначено, розмір стягнутого з ДП «Херсонський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 15 139 грн 96 коп., визначений судом без врахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, які підлягають утриманню та сплаті (перерахуванню) роботодавцем на загальних підставах (а.с. 27).

7 червня 2016 року головним державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі (а.с. 101).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (п. 34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що відповідач виконав свій обов'язок про виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, яке підлягало негайному виконанню.

Доводи ОСОБА_4 щодо недоплати їй за рішенням суду 1 307 грн 96 коп. не заслуговують на увагу, оскільки діючими нормами трудового законодавства не передбачено стягнення середнього заробітку з підстав зазначених позивачем.

Висновки судів про безпідставність позову ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2016 року та увалу апеляційного суду Херсонської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В.Попович