Справа № 159/488/17
Провадження № 2-п/159/7/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.,

при секретарі: Жукової Ю.В.,

за участю заявниці: ОСОБА_1,

позивача по справі: ОСОБА_2,

представника позивача по справі: ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суд від 09.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

21.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з неповнолітньою донькою вона проживає в ізольованій частині будинку, який належить на праві власності батькові позивача, яку в період шлюбу з позивачем фактично побудувала за власні кошти. Зазначає, що працює в пасажирському вагонному депо ЛВЧД-14 станції Ковель провідником пасажирських вагонів. Її графік роботи позмінний. В рішенні суду зазначено, що вона належним чином була повідомлена про дату час і місце розгляду справи і ця обставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їй поштового відправлення (судової повістки), та оголошення у пресі про дату розгляду справи. Вона не отримувала ніякого поштового повідомлення з суду, можливо з тих підстав, що в цей період знаходилась у поїздці. Також не виключає тієї обставини, що ці повідомлення фактично були вручені листоношею батькові позивача ОСОБА_5, які ж він їй не передав. Що стосується оголошень у пресі то вона ніякої преси не отримує оскільки зайнята на роботі і приділяє вільний час вихованню дитини. В звязку з цим вона не могла написати заперечення до позову, захистити в судовому засіданні не тільки свої права, але й права неповнолітньої дочки. Після розірвання шлюбу відносини неповнолітньої дочки з позивачем стали поганими. В звязку з тим, що позивач та його батько стали чинити всілякі перешкоди в користуванні частиною будинку.

Вони намагаються різними способами виселити їх з будинку. Дитина добре розуміє, що іншого житла у них немає. І позбавлення права на житло негативно вплине на її нормальний розвиток. Відповідач спочатку вступив у фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, а на даний період він зареєстрував з нею шлюб. Дочка сприйняла дану обставину з великою образою на нього. Стала сторонитись спілкування з ним.

В дні поїздок, неповнолітню дочку доглядає її мама, ОСОБА_6. Восени 2016 року коли мама разом з неповнолітньою дочкою знаходилась в частині будинку за її місцем проживання, то позивач в присутності дитини вигнав матір з будинку з тих підстав, що вона не має права тут проживати, закрив неповнолітню дочку, а пізніше примусово забрав її до свого місця проживання. Дочка перенесла нервове потрясіння, після цього стала погано спати, вона змушена була давати їй заспокійливі препарати. Позивач тричі на протязі 2015-2106 років фактично без волі дитини забирав її до себе.

Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, зовсім не цікавиться її навчанням у школі.

Підсумовуючи викладене, зазначила, що в даний період між неповнолітньою дочкою та позивачем склались напружені відносини і вона не бажає зовсім спілкуватися з ним, а тим більше перебувати разом з ним без участі матері.

Покликаючись на наведені обставини просить скасувати заочне рішення суду від 09.03.2017 року.

Заявниця в судовому засіданні підтримала подану заяву з підстав, викладених вище та просила скасувати заочне рішення від 09.03.2017 року.

Позивач по справі та його представник в судовому засіданні в задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення просили відмовити за безпідставністю.

Представник служби у справах дітей підтримав думку позивача по справі та його представника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заява ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення суду до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області суду від 09 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_7 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні шляхом надання побачень без участі матері на території м. Ковеля або на іншій території, двічі на тиждень: середа та неділя з 10 год. до 20 год., враховуючи розпорядок дня дитини, її вік, стан здоров'я та індивідуальні особливості малолітньої дитини, при цьому завчасно в телефонному режимі за добу повідомити ОСОБА_7, про можливі зміни у спілкуванні з дитиною, зобовязавши ОСОБА_7, не налаштовувати доньку проти батька та не перешкоджати їх спілкуванню.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00 грн. та витрати повязані з оплатою оголошення в пресі в розмірі 150,00 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявлявся в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Докази на які заявниця посилається в своїй заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи, фактично вони є лише запереченнями по суті рішення.

Посилання відповідачки, що судом не враховані фактичні обставини справи, неправильно вирішений спір, суд до уваги не приймає, так як відповідачка таких доказів не надала.

Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, не надавання заперечень чи пояснень щодо позовних вимог в письмовому чи електронному способі, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду немає, докази, на які посилається відповідачка, не є такими, що не досліджувалися судом при винесенні рішення, а тому заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В ;

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2017 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в загальному порядку, тобто протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_9