Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2017 року Гайворонський районний суду Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Сліпенко Р.Ю., при секретарі Зеленко О.І.

з участю представника позивача адвоката - Волощук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_2 до Гайворонської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2017 року до Гайворонського районного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Гайворонської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, восени 1997 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який належав останній на праві приватної власності.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було досягнуто усіх істотних умов договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку та на початку 1998 року Позивачем було власноручно передано ОСОБА_4 гроші в розмірі 10 000 грн. Розписку про передачу коштів не оформлювали.

В травні 2000 року власник вищезазначеного будинку ОСОБА_3 померла.

Тому оформити правовстановлюючі документи на будинок на даний час у Позивача немає можливості, оскільки договір купівлі-продажу письмово не укладався, а також у зв'язку зі смертю власника будинку.

До моменту смерті ОСОБА_4 Позивач проживала разом з нею, доглядала її та допомагала по господарству, здійснювала поховання, оскільки близьких родичів в останньої не було.

Спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, і оскільки був укладений усний договір купівлі-продажу, ОСОБА_2 з 2000 року і до цього часу проживаю разом із сином в будинку АДРЕСА_1. Дані факти можуть підтвердити свідки.

Позивачка зазначає, що фактично вступила у володіння будинком, який належав померлій на праві власності, і продовжує володіти зазначеним будинком понад 17 років.

Отже, з дня смерті ОСОБА_4 Позивач добросовісно володіє та користується будинком і до теперішнього часу продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватися зазначеним будинком понад 10 років.

Як на докази безперервного володіння та користування будинком позивачка посилається на відомості про користування електроенергією.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю та просять його задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій зазначив, що позов визнає в повністю та не заперечує щодо його задоволення та просить справу розглядати у його відсутності.

Свідки ОСОБА_5, та ОСОБА_6 в судовому засіданні кожна окремо пояснили, що дійсно ОСОБА_2 до моменту смерті ОСОБА_4 проживала разом з нею, доглядала її та допомагала по господарству, здійснювала поховання, оскільки близьких родичів в останньої не було. Після смерті продовжила проживати в будинку АДРЕСА_1 та відкрито та безперервно більше 16 років володіла ним.

Вислухавши думку позивача, представника позивача, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач добросовісно заволоділа і продовжує відкрито і безперервно володіти, чужим майном понад 16 років. Цей факт підтверджується поясненнями позивача та свідків, що було відомо всім сусідам та органам державної влади, наданими письмовими доказами - відомостями про користування електроенергією.

Заволодіння Позивачем спірним будинком є добросовісним та відкритим, оскільки дане заволодіння відбулося не шляхом шахрайства, обману чи викрадення.

З урахуванням положень ч. 5ст. 12 ЦК України, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство і т.ін.).

Крім того відкрите володіння чужим будинком підтверджується тими обставинами, що ОСОБА_2 в ньому проживала, що було відомо всім сусідам та органам державної влади.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідач заявлений позов визнав повністю. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки як встановлено судом воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі " у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Керуючись ст.ст. 15, 114, 119, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 121, 328, 344 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Гайворонської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задовільнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами що розташований по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд) шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Р. Ю. Сліпенко

Дата документу 02.11.2017