АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/78/17 Номер провадження 22-ц/786/852/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення коштів, отриманих за нікчемним правочином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення коштів, отриманих за нікчемним правочином, відмовлено.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі та визнати поважними причини пропуску строків позовної давності.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на усне прохання відповідачів про надання грошової допомоги ним безоплатно було перераховано через РНКО «Платіжний центр» (Російська Федерація) ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 508 500 російських рублів та ОСОБА_4 125000 російських рублів, які були ними одержані, що не заперечував їх представник в судовому засіданні. Вважає, що вказані кошти отримані відповідачами за нікчемним правочином, а тому підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачемпротягом вересня 2012- лютого 2015 року були відправлені грошові перекази відповідачам ОСОБА_3 на загальну суму 508 500 російських рублів та ОСОБА_4 - на загальну суму 125000 російських рублів, що підтверджується випискою по переказам (а.с.6-41).

Факт отримання від позивача грошових переказів відповідачами на вказану суму не заперечував їх представник ОСОБА_5 Проте зазначив, що кошти отримувалися відповідачами не за договором дарування.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 простягнення суми позики (а.с.42-43).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані грошові перекази передані відповідачам відповідно до договору дарування.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ст. 718 ЦК України, дарунком можуть бути в тому числі гроші.

За правилами статті 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Пунктами 3, 5, 6 ст. 3 ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, а саме свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 627 ЦК України (свобода договору) встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З урахуванням встановлених по справі обставин та на підставі системного аналізу наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відмову в задоволенні позову.

Позивачем не надано доказів про те, що між ним та відповідачками було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору дарування, що вони мали намір та фактично уклали між собою саме договір дарування і що саме на його виконання позивач передав відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти.

Отже, доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на припущеннях, належними та допустимими доказами не підтверджені, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Правові норми, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, тлумачаться ним на власний розсуд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя /підпис/ О.В.Чумак

Судді: /підпис/ С.М.Бондаревська

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак