Справа № 395/185/17 Провадження № 2/395/280/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

при секретарі Лисенку В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_1, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», вказавши, що ОСОБА_2 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 3,32 га, кадастровий номер :02:000:0789, яка розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 09 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, дану земельну ділянку позивач орендував згідно зі схемою, разом із земельними ділянками інших власників, без установлення меж для кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Вказаним договором передбачено, що дія договору продовжується на наступний термін дії договору, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 6 місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною. В той же час ОСОБА_2 не повідомила позивача за шість місяців до закінчення дії договору про свій намір не продовжувати його на наступний термін. 28.03.2013 року та 06 березня 2014 року позивач направив ОСОБА_2 листи - повідомлення про поновлення договору до якого долучено проект додаткової угоди, але позивач так і не був повідомлений про прийняте відповідачем рішення. Після закінчення строку договору оренди позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату за її користування. В 2015 році позивачу стало відомо, що відповідачі між собою уклали договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки, тобто тієї ділянки, яка перебувала у користування позивача. Крім того, при укладенні даного договору не здійснювалося встановлення меж земельної ділянки. У зв'язку з тим, що встановлення меж земельної ділянки до підписання договору оренди між відповідачами не здійснювалося, тому на момент укладання та реєстрації даного договору місце розташування земельної ділянки, яке є істотною умовою договору, не було встановлене.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд: визнати недійсним договір оренди землі від 01.09.2014 року, укладений між відповідачами щодо зазначеної вище земельної ділянки; визнати поновленим договір оренди землі від 09 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» щодо згаданої вище земельної ділянки; стягнути з відповідачів судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечила проти задоволення позову у зв'язку з його безпідставністю, подала письмові заперечення.

Представник відповідача СТОВ «Агролан» заперечив проти задоволення позову у зв'язку з його безпідставністю, подав письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, враховуючи наступні обставини.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 9 жовтня 2008 року між ОСОБА_1, як орендодавцем, та ТОВ «Агроконтракт-Н», як орендарем, було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на пять років. Пунктом 14.1 передбачено набрання ним чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Проте, представник позивача не надав у судовому засіданні доказів про те, що була здійснена державна реєстрація вказаного договору.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час його укладення сторонами) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Згідно ст.210 ч.1, 640 ч.3 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Відповідно до ст.215 ч.2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою (право оренди) виникає після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до статей 210, 640 ЦК України, ст.125 ЗК України повязується з державною реєстрацією, у зв'язку з чим договір оренди земельної ділянки від 9 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 є неукладеним і таким, що не породжує для сторін ніяких прав та обовязків, у тому числі у позивача не виникає переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, оскільки при укладенні договору оренди земельної ділянки не було дотримано обовязкових вимог чинного законодавства щодо його державної реєстрації.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01.09.2014 року ОСОБА_1 уклали договір оренди землі з СТОВ «Агролан», відповідно до якого відповідач передала в оренду товариству спірну земельну ділянку строком на пять років.

Також судом встановлено, що 31 липня 2017 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Агроплан» було укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2014 року.

31 липня 2017 року між цими сторонами укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), державна реєстрація якого здійснена також 01 серпня 2017 року.

За таких обставин спірний договір оренди землі від 01 вересня 2014 року внаслідок його розірвання не створює жодних юридичних наслідків (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивач не довів порушення його прав відповідачами на підставі належних доказів, то відповідно у суду немає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» до ОСОБА_1, СТОВ «Агролан» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4