Справа № 302/386/15-ц
№ 2/302/7/17
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Гайдур А. Ю

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивача- відповідача ОСОБА_2,

представників відповідачів-позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради, ОСОБА_8, сектору з питань державної реєстрації Міжгірської РДА, третя особа - відділ Держгеокадастру у Міжгірському районі, ПАТ «Закарпаттяобленерго» про скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_7 сільська рада, ПАТ «Закарпаттяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради про передачу ОСОБА_8 у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку № 20-Б у с. Колочава, Міжгірського району та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 02.02.2015 року, яким посвідчено ОСОБА_8 право власності на цю земельну ділянку.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_7 сільська рада прийняла рішення, яким передала ОСОБА_8 у власність земельну ділянку на якій розміщена дорога загального користування, яка веде до його дворогосподарства. На підставі цього рішення було видано ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку.

Посилаючись на те, що у звязку з прийнятим рішенням ОСОБА_7 сільської ради та виданим свідоцтвом на право власності на цю ділянку ОСОБА_8 у нього на даний час немає підїзду до земельної ділянки та житлового будинку то і ставиться вимога про визнання цього рішення та свідоцтва недійсними та скасування таких.

У жовтні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради № 3 від 15.01.2015 року «Про розгляд заяви».

Заяву мотивував тим, що він як спадкоємець за майном померлого батька ОСОБА_9 вважає рішення ОСОБА_7 сільської ради незаконним, оскільки він не має спору з ОСОБА_8 щодо меж земельних ділянок, а також ОСОБА_7 сільська рада не мала права класти на ОСОБА_10 зобовязання облаштувати підїздну дорогу за власний рахунок, а також змінювати межі наявної підїздної дороги, фактично позбавивши його підїздної дороги до житлового будинку.

01 листопада 2016 року ухвалою суду вищезазначені позови обєднані в одне провадження і присвоєно номер обєднаній справі 302/386/15-ц.

12.12.2016 року ОСОБА_6 подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме просив визнати незаконними та скасувати:

- рішення ОСОБА_7 сільської ради № 3 від 15.01.2015 року «Про розгляд заяви»;

- рішення ОСОБА_7 сільської ради № 5 від 15.01.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку»;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним номером 33029210 від 02.02.2015 року серії САК № 361708, яким посвідчується право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером :03:003:0016 в с.Колочава, Міжгірського району, Закарпатської області по вул.Шевченка, 20-В для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

24.01.2017 року ОСОБА_8 подав зустрічний позов до ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7 сільська рада, ПАТ «Закарпаттяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради від 28.08.1997 року та Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 022698 площею 0,2699 га виданого ОСОБА_10 29.06.2001 р. ОСОБА_7 сільською радою.

Заяву мотивовано тим, що не має доказів, а саме самого рішення ОСОБА_7 сільської ради від 28.08.1997 р., яким би передавалась земельна ділянка у власність ОСОБА_10, а оскільки рішення відсутнє то і видача державного акта ОСОБА_10 є незаконною.

24.01.2017 року ухвалою суду зустрічний позов прийнятий і обєднаний в одне провадження з первісним позовом позивача ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують повністю, вимоги зустрічного позову заперечили.

Представник ОСОБА_7 сільської ради позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заперечила.

Представник ОСОБА_8, адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_6 заперечив повністю, вимоги зустрічного позову підтримав.

Представник співвідповідача сектору з питань державної реєстрації Міжгірської РДА позов ОСОБА_6 заперечив, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відділу Держгеокадастру в суд не зявився, просив справу розглянути за його відсутності.

Допитаний як свідок представник третьої особи ПАТ «Закарпаттяобленерго» ОСОБА_5 пояснив, що поруч із виділеною дорогою до будинку ОСОБА_6 знаходиться електропідстанція і роботи на дорозі можна проводити тільки з дозволу ПАТ «Закарпаттяобленерго».

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що підїздна дорога до будинку ОСОБА_6 відсутня, що транспортний засіб до будинку позивача доїхати не може.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що до будинку ОСОБА_6 веде дорога загального користування шириною 3,5 м.

Покази свідка ОСОБА_13 не заслуговують на увагу.

Вислухавши пояснення позивача та його представника за первісним позовом, представників відповідачів та представника позивача за зустрічним позовом, свідків, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що первісний позов ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення , а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити виходячи з такого.

Судом установлено наступне.

15.01.2015 року рішенням 23-ї сесії VІ-го скликання ОСОБА_7 сільської ради № 3 «Про перегляд заяви» вирішено:

п.1. Затвердити розміри підїздної дороги шириною 3 метри, яка пролягає до садиби гр. ОСОБА_10, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1 ( з боку огорожі РЕМ відступити 50 см., з боку землекористувача ОСОБА_8 по необхідності для забезпечення відповідної ширини підїздної дороги).

п.2. Власника дворогосподарства № 27 гр.ОСОБА_10 зобовязати облаштувати підїздну дорогу за власний рахунок.

Дане рішення слід визнати незаконним (протиправним) та скасувати виходячи з такого.

Відповідно до ст.. 12 п. а) ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, що відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_7 сільська рада 15.01.2015 року рішенням № 3 затверджує розміри підїздної дороги до садиби ОСОБА_10 і на цій же сесії цього ж дня приймає рішення № 5 яким затверджує проект землеустрою і надає у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,25 га.

п. 1 рішення № 3 зазначає що з боку огорожі РЕМ слід відступити 50 см., а з боку ОСОБА_8 по необхідності для забезпечення відповідної ширини підїздної дороги (3 метри).

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці обєкти розміщені.

Згідно п. 5 Правил охорони електричних мереж вказано, що охоронні зони електричних мереж встановлюються:

- за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди. Відповідно до п. 9 зазначених Правил у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється: виконання земляних робіт на глибині понад 0,3 метра, а також розрівнювання грунту.

Як убачається із правовстановлюючих документів та технічної документації ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо присадибної земельної ділянки ОСОБА_10 зі сторони електростанції та гр.ОСОБА_8 проходить підїздна дорога шириною три метри, а фактично проходить пішохідна дорога: ширина від забору електростанції до забору ОСОБА_8 становить приблизно 3 метри, але більшу частину даного пройому становить горб (насип), який унеможливлює проїзд транспортного засобу по даній ділянці.

Згідно вимог державних будівельних норм 360-92 п. 3.22. до житлових будинків необхідно передбачити проїзди шириною 3,5 м, придатних для проходження пожежних машин.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що прийняте ОСОБА_7 сільською радою рішення № 3 від 15.01.2015 року порушує норми Конституції України, Правила охорони електричних мереж, ДБН 360-92 , ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних обєктів», а також права ОСОБА_6 щодо покладення на такого зобовязання по облаштуванню підїздної дороги за власний рахунок, оскільки ОСОБА_6 не є розпорядником земель комунальної власності.

ОСОБА_6 є належним позивачем по справі, оскільки прийняв у встановленому законом порядку спадщину по заповіту за померлим батьком ОСОБА_10О.(ст.. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1218ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тому вимога позивача ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення ОСОБА_7 сільської ради № 3 від 15.01.2015 р. «Про розгляд заяви» є обгрунтовно доведеною позивачем ОСОБА_6 і підлягає до задоволення, зазначене рішення слід скасувати як протиправне.

Натомість суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради № 5 від 15.01.2015 р. «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку» та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га по вул.. Шевченка, 20-Б в с. Колочава до задоволення не підлягають виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків,передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 60 цього Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім пояснення та припущень позивача ОСОБА_6 та його представника про те, що ОСОБА_7 сільська рада передала у власність ОСОБА_8Ю дорогу загального користування, що веде до його дворогосподарства, жодних інших належних і допустимих доказів суду в обґрунтування своїх вимог позивач не надав.

Твердження позивача спростовано поясненнями представників відповідачів ОСОБА_7 сільської ради та ОСОБА_8, правовстановлюючими документами ОСОБА_8 та технічною документацією із землеустрою, ОСОБА_14 комісії ОСОБА_7 сільської ради від 23.12.2016 року ( а.с. 197).

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_8 за зустрічним позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради від 28.08.1997 р. на імя ОСОБА_10 та визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_10 ОСОБА_7 сільською радою 29.06.2001 р. виходячи з такого.

По-перше, позов заявлений не до належного відповідача, оскільки ОСОБА_6 не приймав рішення про передачу ОСОБА_10 у власність земельну ділянку і не видавав останньому Державного акта на право приватної власності на землю.

Заяв і клопотань про заміну неналежного відповідача на належного - ОСОБА_7 сільську раду ні від ОСОБА_8 ні від його представника ОСОБА_3 до суду не надходило і не заявлялось.

По-друге, позивач /його представник/ не довели в суді жодним належним доказом порушення свого майнового або немайнового права чи інтересу прийнятим рішення органу місцевого самоврядування та видачею ОСОБА_10 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_8 є безпідставним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_7 сільської ради на користь ОСОБА_6 слід стягнути судові витрати понесені останнім по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_7 сільської ради № 3 від 15.01.2015 року «Про розгляд заяви».

В решті вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 сільської ради на користь ОСОБА_6 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 580 ( пятсот вісімдесят) гривень.

Відмовити ОСОБА_8 у зустрічному позові до ОСОБА_6 про скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради від 28.08.1197 р. та визнання недійсним і скасування Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя ОСОБА_10.

Судових витрат за зустрічним позовом немає.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_14