Справа №: 398/2404/17
провадження №: 2/398/2179/17
"22" листопада 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді: Соколової Р.І., за участю секретаря Лісовської Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 Михалойвича до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 7 в будинком № 35 по вул. Садова в м. Олександрії, у звязку з відсутністю відповідача у цьому помешканні понад рік без поважних причин.
Позов мотивує тим, що на праві приватної спільної сумісної власності йому та його дружині ОСОБА_3 належить квартира №7 в будинком № 35 по вул. Садова в м. Олександрії
Відповідач ОСОБА_2, є його рідним сином. Останній зареєстрований в квартирі, однак не проживає в ній з 2012 року, ніяких витрат по утриманню квартири не несе, його речей в квартирі немає. Місце проживання відповідача йому не відоме.
Оскільки відповідач зареєстрований в квартирі, він змушений нести зайві матеріальні витрати по оплаті комунальних послуг, а також в нього виникають труднощі при оформлені житлової субсидії.
Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач зазначив, що фактично відповідач в спірній квартирі ніколи не проживав, своїх речей в ній не зберігав. Крім того, позивач просив долучити до матеріалів справи на підтвердження того, що відповідач в квартирі не проживає акт-розпорядження КП «Житлогосп» від 23.10.2017р. №581.
Заінтересована особа ОСОБА_3, не заперечує проти заявлених позивачем вимог, оскільки відповідач, дійсно в квартирі не проживав.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 6 вересня 2017 року, 26 жовтня 2017 року та на 22 листопада 2017 року, жодного разу не зявився. Повістки про виклик в судові засідання, які було направлено на адресу вказану в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, не були отримані відповідачем, про що свідчать повідомлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «через незапит». При цьому, за відомостями адресно-довідкого підрозділу ГУДМС України в Кіровоградській області від 31 липня 2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 14 травня 2010р.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач вважаються таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Судом встановлено наступні обставини справи.
Згідно довідки КП «Житлогосп» від 26 червня 2017 р. №2441 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та має такий склад сімї: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно актів-розпоряджень від 26 червня 2017 року №322 та від 23 жовтня 2017 року №581 під час обстеження квартири АДРЕСА_3 було встановлено, що ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 2012 року, на час обстеження в квартирі відсутній, його особистих речей немає. Акти належним чином підписані майстром комунального підприємства ОСОБА_7, паспортистом ОСОБА_8, свідками: акт від 23 червня 2017р. ОСОБА_9 і ОСОБА_10, акт від 23 жовтня 2017р. ОСОБА_6 і ОСОБА_11, мешканцем квартири ОСОБА_1 та затверджені директором КП «Житлогосп» ОСОБА_12
Допитана в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є сусідами позивача, пояснили, що знають ОСОБА_1 біля 30 років, весь цей час в квартирі АДРЕСА_3 позивач проживав удвох зі своєю дружиною ОСОБА_3, його син ОСОБА_2 в квартирі не жив, його речей там немає.
Судом встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 2012 року та не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності, а також власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 таким, що втратив право користування жилим приміщенням. а саме: квартирою №7 в будинку №35 по вул.Садова в м.Олександрії Кіровоградської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 діб з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.І. Соколова