Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2085/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представника банку

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначав, що 13 травня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі банк) укладено кредитний договір № 70006951 та додаток № 1 до нього, відповідно до умов якого він отримав споживчий кредит у розмірі 14650,52 доларів США (без зазначення грошового еквіваленту у гривні).

В забезпечення виконання зобовязання укладено договір застави автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_1.

25 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 винесено виконавчий напис, в якому запропоновано стягнути з нього заборгованість у розмірі 75586 грн. 81 коп. за період з 14 серпня 2014 року по 21 липня 2015 року.

19 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23 листопада 2015 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна. 25 листопада 2015 року інспектором Дорожньої патрульної служби Кіровоградської області було тимчасово затримано його автомобіль.

Він неодноразово звертався до банку та намагався підняти питання про реструктуризацію кредитних зобовязань або надання банком «кредитних канікул».

Оскільки він був добросовісним позичальником, став особою, яка переселена з зони бойових дій, повідомив банк про свій фінансовий стан та інші обставини, його можна вважати боржником, якому можливо здійснити реструктуризацію, відповідно до «Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками-фізичними особами у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі», однак банком обрано саме передання предмету застави шляхом здійснення виконавчого напису.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, безспірності характеру правовідносин, вчинив виконавчий напис не на підставі первинних бухгалтерських документів, чим порушив норми чинного законодавства.

Кредитним договором передбачені умови та підстави застави, де застава є шляхом забезпечення зобовязання, але ніяк його виконання.

Також законодавством встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. В кредитному договорі про виконавчий напис нічого не зазначено.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 25 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 серпня 2017 року позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Суд дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для розгляду справи, висновки суду не відповідають дійсності. Суд не взяв до уваги, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, яким запропонував стягнути з позивача заборгованість в сумі 75586 грн. 81 коп., а не звернути стягнення на предмет застави. Отже виконавчий напис вчинений саме для стягнення суми заборгованості, а тому норми ЗУ «Про заставу» та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не підлягали застосуванню при розгляді справи. Вчинення виконавчого напису для стягнення сум та вчинення виконавчого напису для витребування від боржника майна є різними за своєю суттю нотаріальними діями і відповідно регулюються різними нормативними актами. Арешт накладений державним виконавцем на транспортний засіб боржника під час примусового виконання виконавчого провадження, відкритого на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса та жодним чином не впливає на правомірність самого виконавчого напису.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник, приватний нотаріус, державний виконавець про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (т.3 а.с.22-21,22,26-27), в засідання апеляційного суду не прибули.

Представник позивача в письмовому запереченні просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає вимогам закону, матеріалам справи та є справедливим (т.3 а.с.28-36).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи,13 травня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав на придбання автомобіля «Опель Астра» кредит в сумі 14650,52 дол. США. з процентною ставкою 13,5 % річних, який підлягає погашенню в термін до 14 травня 2015 року. Відповідно до п.2.8 кредитного договору погашення тіла кредиту та сплата процентів провадиться щомісячними платежами відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та є його невідємною частиною, у разі сплати у валюті кредиту 14 числа кожного місяця, то сума сплати становить 271 дол. США. Забезпеченням виконання основного зобовязання є предмет застави автомобіль «Опель Астра». Кредитний договір та графік платежів з розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту підписані позивачем. (т.1 а.с.15,18-19).

Щодо інших істотних умов цього договору, то вони викладені в «Загальних умовах кредитування фізичних осіб» та особистого підпису позичальника не містять (т.1 а.с.16-17).

25 серпня 2015 року приватним нотаріусом за реєстром №10436 вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за період з 14 серпня 2014 року по 21 липня 2015 року за кредитним договором від 13 травня 2008 року в сумі 75586 грн.81 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 61280 грн.18 коп., заборгованості за відсотками 10306 грн.63 коп., витрат стягувача за вчинення виконавчого напису 4000 грн. (т.2 а.с.2). Для вчинення виконавчого напису банком були подані, зокрема, кредитний договір з додатком, розрахунок заборгованості, виписка з особового рахунку, копія вимоги про усунення порушень з доказами її направлення позичальнику (т.2 а.с.3-162).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Законів України «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Проте суд не звернув уваги на те, що виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави не вчинявся, а позивачем оскаржено в судовому порядку виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором в грошовій сумі.

Наведене свідчить, що суд при вирішенні спору застосував закон, який не поширюється на спірні правовідносини, що відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач умови кредитного договору виконував належним чином. За весь період він прострочив виконання умов договору лише один раз у березні 2009 року і погасив заборгованість у квітні 2009 року (т.2 а.с.39).

З розрахунку заборгованості також вбачається, що на виконання умов договору позивач сплатив банку кредит в сумі 11869,12 дол. США та проценти в сумі 9786,73 дол. США, всього 21655,85 дол. США, банк зазначив, що залишок тіла кредиту становить 2781,4 дол. США, процентів 467,80 дол. США (т..2 а.с.39).

Заборгованість виникла з серпня 2014 року, він переїхав з м.Горлівки у м.Кривий Ріг, про що повідомив банк, з квітня 2014 року неодноразово подавав банку заяви про реструктуризацію боргу в звязку з вимушеним переселенням та настанням фінансових труднощів також звертався з позовом до суду про визнання недійсним кредитного договору (т.2 а.с.231-240).

Підставами позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач також зазначав те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, не подання банком нотаріусу первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки, розписки), направлення банком перед зверненням за вчиненням виконавчого напису повідомлення про наявність заборгованості за кредитом на окуповану територію України в м.Горлівку, а не за його новим місцем проживання в м.Кривому Розі, про яке банку було достовірно відомо. (т.1 а.с.8 -10).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік ). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктами 1, 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є:

1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В розрахунку заборгованості, наданому банком для вчинення виконавчого напису зазначено, що процентна ставка з 13 травня 2008 року становить 13,50, що відповідає ставці, зазначеній в підписаному сторонами кредитному договорі, з 01 вересня 2008 року заборгованість за кредитом банк розрахував за процентною ставкою 16,5% (т.2 а.с.39), підстави зміни процентної ставки та зміни в графік щомісячних платежів нотаріусу не надані.

Також колегія суддів зазначає, що позивач підписав тільки кредитний договір, інші істотні умови цього договору, викладені в «Загальних умовах кредитування фізичних осіб», позичальником не підписані.

Оцінюючи подані банком для вчинення виконавчого напису документи відповідно до ст.212 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що вони свідчать про відсутність ознаки безспірності заборгованості, тому вчинений виконавчий напис не відповідає вимогам закону і не підлягає виконанню.

Обґрунтованими є доводи позову, що повідомлення про наявність заборгованості та її розмір, яке банк надіслав йому на окуповану територію України (т.2 а.с.14), було формальним, він його не отримав та не міг отримати і у встановлений банком семиденний термін надати відповідь на це повідомлення або оспорити визначений банком розмір заборгованості до звернення відповідача за вчиненням виконавчого напису.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22 серпня 2017 року.

Позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 25 серпня 2015 року за реєстром №10436 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн.21 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_4