У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом органу опіки та піклування в особі Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2016 року позовні вимоги органу опіки та піклування в особі Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_1, ОСОБА_2, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 серпня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про сплату судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення з неї аліментів, відповідач вказує на його незаконність, оскільки рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що вона здійснює догляд за дітьми; одягає їх, піклується про розвиток дітей, так старший син ОСОБА_3 ходить до школи, дочки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - в садочок. Вказує, що дітей ніколи не залишає самих дома, а коли відлучається по справам, то за дітьми дивиться її мати.

Судом не враховано те, що на протязі останніх трьох років вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а з 14 вересня 2016 року - на обліку в Рокитнівському центрі зайнятості з метою пошуку роботи, а на даний час - знаходиться по догляду за четвертою малолітньою дитиною. Вказує, що спиртними напоями не зловживає.

Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В частині задоволених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дітей.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду з таких підстав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 вказаної Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 152 СК України закріплено право дитини на належне батьківське виховання.

Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов'язків від виховання та утримання малолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, залишає дітей самих дома чи вулиці без будь-якого стороннього нагляду дорослих, що ставить під загрозу життя і здоров'я дітей (а.с. 14, 51,53, 70).

Відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей (а.с.72-74).

Проте, ОСОБА_1 надалі дітьми не займається, в будинку, де проживають діти, постійно брудно, холодно, стоїть неприємний запах, дитячий одяг грязний, постільна білизна відсутня, відповідачка часто відлучається з дому залишаючи при цьому дітей самих дома без будь-якого нагляду дорослих, що стверджується актами обстеження матеріально-побутових умов .

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що і після ухвалення рішення суду про позбавлення її батьківських прав, ОСОБА_1 свою поведінку не змінила та надалі продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, ОСОБА_1 не надала, а судом таких доказів не здобуто.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :