Дата документу 11.03.2017
ЄУ № 420/15/17
Провадження №2/420/146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Потапенко Р.Р.

за участю секретаря Сіренко А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, треті особи Пісківська сільська рада Новопсковського району Луганської області, Відділ Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом (уточненим) до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на: ? частини земельної ділянки площею 6,0683 га, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області (ділянка №1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №172924, виданого 17.01.2006, кадастровий номер :11:003:0033; ? частини земельної ділянки площею 5,8032 га, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ділянка №6.2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №862913, виданого 24.11.2009, кадастровий номер :11:001:0114, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, яка померла 16.06.2016..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.06.2016 померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, розташованого на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Озерна, буд.4, с. Піски Новопсковського району Луганської області; двох земельних ділянок, розташованих за вищезазначеною адресою -площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №641325, кадастровий номер :10:001:0286, та площею 0,1947 га, для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №641326, кадастровий номер :10:001:0287; земельних ділянок, розташованих на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області: площею 1,0127 га, для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №641323, кадастровий номер :10:001:0285; площею 6,0683 га, (земельна ділянка №1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №172924, кадастровий номер :11:003:0033; площею 5,8032 га (земельна ділянка №6.2), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №862913, кадастровий номер :11:001:0114. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла доньці ОСОБА_4 все своє майно, належне їй на день смерті. Спадщину після смерті матері вона прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не може у звязку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на дві земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, у звязку з втратою Державних актів на право власності на земельні ділянки, та в матеріалах спадкової справи є заява чоловіка померлої ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя. Останній, як чоловік померлої, має право на обовязкову ? частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б йому у разі спадкування за законом, так як є непрацездатним вдівцем. Так як в інший спосіб реалізувати своє право на спадщину неможливо, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її уповноваженого представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник відповідача, Сєвєріна ОСОБА_6, в судовому засіданні підтримала думку відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши письмові докази, матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

16 червня 2016 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №488528, виданим Виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 17.06.2016, актовий запис №24(а.с. 9).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, розташованого на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, зокрема, земельної ділянки площею 6,0683 га, (земельна ділянка №1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №172924, кадастровий номер :11:003:0033; площею 5,8032 га (земельна ділянка №6.2), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №862913, кадастровий номер :11:001:0114.

Зазначене підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8924616 від 04.09.2013 та №9036316 від 06.09.2013 (а.с. 15-16), витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ -016 від 31.08.2016 та №НВ -016 від 31.08.2016 (а.с.21-22).

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №29-28-0.4-1314/15-16 від 26.12.2016 вартість земельної ділянки № 6.2 (рілля) загальною площею 5,8032 га, з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796 станом на 01.01.2016 становить 159623,90 грн. (а.с.17).

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №29-28-0.4-1313/15-16 від 26.12.2016 вартість земельної ділянки № 1 (рілля) загальною площею 6,0683 га, з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796 станом на 01.01.2016 становить 191548,66 грн. (а.с.18).

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази та відсутність заперечень сторін з цього приводу, суд вважає підтвердженим право власності померлої ОСОБА_5 на вищезазначені земельні ділянки.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як розяснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується в тому числі державним актом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16.06.2016, за заповітом від 20 березня 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №57 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивач, маючи намір прийняти спадщину після матері, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Судом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.12.2016 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5 на ? частини спадкового майна (з урахуванням частки спадкоємця, який має право на обовязкову частку): житлового будинку та двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявністю в матеріалах спадкової справи заяви чоловіка померлої ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, та рекомендовано спадкоємцю звернутися до суду з питання реалізації свого право на спадщину (а.с. 12).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з позову, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 вищезазначених земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з урахуванням права відповідача на обовязкову ? частку спадкового майна.

Згідно довідки №1851 від 19.09.2016, виданої виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і вибула у звязку зі смертю 16.06.2016. На день смерті з нею проживав і був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є непрацездатним вдівцем, тому у чинність ч.1 ст.1241 ЦК України спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (має право на обовязкову частку у спадщині після ОСОБА_5Т.). Тобто, враховуючи, що крім нього спадкоємцем за законом є позивач, ОСОБА_4, він має право на обовязкову частку у розмірі ? спадкового майна. Для зменшення розміру обовязкової частки суд підстав не вбачає.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджені достовірними та допустимими доказами, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, треті особи Пісківська сільська рада Новопсковського району Луганської області, Відділ Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на: ? частини земельної ділянки площею 6,0683 га, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області (ділянка №1), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №172924, виданого 17.01.2006, кадастровий номер :11:003:0033; ? частини земельної ділянки площею 5,8032 га, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ділянка №6.2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №862913, виданого 24.11.2009, кадастровий номер :11:001:0114, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, яка померла 16.06.2016.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2017 року.

Суддя