Справа № 636 / 1287 / 16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у

складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.,

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке є майном набутим під час шлюбу.

Позивач в обґрунтування позову вказав, що 05.11.1983 року він з ОСОБА_2 зареєстрував шлюб. 8.08.2011 року згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області по справі №2-367/11/2023 шлюб між ними розірвано, але фактично не мешкали разом з 2009 року .

За період шлюбу з відповідачкою - ОСОБА_2 в 2005 році вони придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1, в якому він мешкає по сьогоднішній день. Вся документація на купівлю будинку оформлялась на ім'я колишньої дружини, ОСОБА_2.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15.04.2015 року по справі №636/3216/14-ц за ним було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Інша частина вище вказаного будинку належить ОСОБА_2.

Також він вказав, що він мешкає по сьогоднішній день в вище вказаному житловому будинку. Земельна ділянка під вище вказаним будинком та надвірними спорудами на час розгляду справи судом про розподіл майна не була приватизована. Відповідачка незважаючи на те, що спір розглядався судом, володіючи правоустановлювальними документами на будинок таємно від нього займалась приватизацією земельної ділянки і здійснила оформлення права власності лише на себе. Це стало йому відомо лише в квітні 2016 року під час розгляду справи про розподіл вказаного житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, крім вище викладені факти встановлені судовим рішенням по справі № 636/3216/14-ц, яке набрало законної сили, але не містить рішення щодо даної вимоги, так як вона на підставі вищенаведеного не заявлялась.

В ході розгляду справи сторони не досягли домовленості про вирішення спору у добровільному порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, діюча за довіреністю від 26.08.2014 року (а.с. 15), позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачу було відомо про оформлення правовстановлюючих документів на землю, і він на той час на розподіл земельної ділянки не претендував, при цьому вона зазначила, що відповідно до рішення Новопокровскої селищної ради Чугуївського району Харківської області IV сесії V скликання від 20.12.2006 року ця земельна ділянка була передана їй у власність, про що достеменно було відомо позивачу.

Суд, вислухав думки сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи вважає позовну заяву належну задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що 05.11.1983 року позивач з ОСОБА_2 зареєстрував шлюб. З 2009 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 фактично не мешкають разом, що не заперечувалось відповідачем.

18.08.2011 року згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області по справі №2-367/11/2023 шлюб між ними розірвано.

За період шлюбу з відповідачкою - ОСОБА_2 в 2005 році вони придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 16 грудня 2005 року, посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-2707. В цьому будинку Позивач мешкає по сьогоднішній день. Вся документація на купівлю будинку оформлялась на ім'я колишньої дружини, ОСОБА_2.

Згідно наданих до суду відповідачкою правої документації на спірне майно, було в встановлено, що дійсно вся документація оформлена на ім'я ОСОБА_2, а саме Договір купівлі-продажу житлового будинку від 16.12.2005 року НОМЕР_1, який був посвідчений нотаріусом Чугуївської Державної нотаріальної контори Харківської області реєстраційний № 1-2707. Право власності зареєстроване в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації і ця угода вчинена в період шлюбу позивача і відповідачки.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15.04.2015 року по справі №636/3216/14-ц за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Інша частина вище вказаного будинку належить ОСОБА_2.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 мешкає по сьогоднішній день в вище вказаному житловому будинку. Земельна ділянка під вище вказаним будинком та надвірними спорудами на час розгляду справи судом про розподіл майна не була приватизована. ОСОБА_2, незважаючи на те, що спір розглядався судом, володіючи правовстановлювальними документами на будинок таємно від ОСОБА_1 займалась приватизацією земельної ділянки і здійснила оформлення права власності на себе .

Земельна ділянка під вище вказаним будинком та надвірними спорудами на час розгляду справи судом про розподіл майна не була приватизована. Відповідачка незважаючи на те, що спір розглядався судом, володіючи правоустановлювальними документами на будинок займалась приватизацією земельної ділянки і здійснила оформлення права власності лише на себе. Це стало йому відомо лише в квітні 2016 року під час розгляду справи про розподіл вказаного житлового будинку в натурі та визначення порядку користування житловим будинком.

Згідно приписів ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок переходить і право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до приписів ст. 60, ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його розподілу частки дружини та чоловіка є рівними.

За змістом ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України можуть набувати право власності на земельну ділянку шляхом приватизації за умови наявності підстав набуття права власності на землю, передбачених ст. 116 ЗК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, є спільною частковою власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, в якому кожному належить по ? частині.

Оскільки для обслуговування цього будинку виділена у власність земельна ділянка, то у ОСОБА_1, за яким визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, у такій самій частці виникає право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11 червня 2012 року, ухваленої з підстав, передбачених ч.1 ст.355 ЦПК України, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який застосовує у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права.

Вище викладені факти встановлені судовим рішенням по справі № 636/3216/14-ц, яке набрало законної сили, але не містить рішення щодо даної вимоги, так як вона на підставі вищенаведеного не заявлялась.

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній… справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно приписів ст..77 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок переходить і право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі наведеного, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового слідства,

Керуючись: ст.ст. 60, 71 СК України, ст.ст. 10, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на: ? частину земельної ділянки, площею - 0.1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на ? частину земельної ділянки, площею - 0.0352 га, кадастровий номер НОМЕР_3, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -