ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ДАНИЛЕНКА В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва (далі по тексту - відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ) про зняття арешту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 грудня 2002 року в ході виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та виданого на його підставі виконавчого листа №1-370 від 18.08.2000 року, постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ було накладено арешт на належну позивачу 1/4 частину квартири АДРЕСА_1. У позасудовому порядку звільнити майно з-під арешту неможливо, оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, на даний час вже знищено.

Посилаючись на те, що на даний час заборгованість сплачена в повному обсязі, а накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ арешт порушує його права, як власника даної частини майна володіти, користуватися та розпоряджатися ним, в зв'язку з чим позивач просить суд винести рішення про зняття відповідного арешту на належну йому частку майна та виключити відомості про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Проте, представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, копія якого наявна в матеріалах справи.

В 2016 році позивач дізнався, що у відповідності до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на належну йому частину майна, зокрема квартиру АДРЕСА_1, постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві за №АА 897030 від 13 грудня 2002 року у виконавчому провадженні накладено арешт.

У відповідності до листа Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 19 грудня 2016 року вбачається, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, а відтак надати інформацію стосовно виконавчого провадження за виконавчим листом №1-370 від 18.08.2000 року не можливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В свою чергу, за змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, за підсумовуючим аналізом вказаної правової норми, суд дійшов висновку, що законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи те, що у ОСОБА_1 станом на 19.12.2016 року відсутня заборгованість за виконавчим листом №1-370 виданий 18.08.2000 року Дарницьким районним судом м. Києва, а накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 порушує можливості реалізації ним своїх прав щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене та керуючись стст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, стст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 88, 169, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту - задовольнити.

Скасувати арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №1361882.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 07.10.2004 року за №1361882 про арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

СУДДЯ ДАНИЛЕНКО В.В.