22-ц/775/647/2017(м)
Головуючий І інстанції Васильченко О.Г. Єдиний унікальний номер 263/2444/17
Номер провадження 22-ц/775/647/2017(м)
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.

Зайцевої С.А.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, третя особа ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись на те, що відповідач є батьком їх сина ОСОБА_5, який навчається на першому курсі Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія» на денній формі навчання за державним замовленням, а тому не має можливості працювати та утримувати себе. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, тому просила стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 на період його навчання в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення сином 23-річного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період навчання, без урахування часу канікул, починаючи з 20 лютого 2017 року, але не більш, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його в частині розміру аліментів змінити та стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі ? частини заробітку щомісячно на час навчання, за винятком часу канікул, починаючи з 20 лютого 2017 року, але не більш, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3 та її представника адвоката Маросіна М.А., а також пояснення третьої особи ОСОБА_5, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення відповідача ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати щомісячну матеріальну допомогу в розмірі 1/8 частини зі всіх видів доходів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

З довідки Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія» № 3648 від 23 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 є курсантом першого курсу спеціальності «Експлуатація суднових енергетичних установок» денної форми навчання за державним замовленням. Передбачуваний термін закінчення навчального закладу 30 червня 2020 року (а.с. 9).

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4 працює та отримує дохід щомісячно в розмірі приблизна 8 000 грн., а ОСОБА_5 отримує стипендію в розмірі 1 100 грн. щомісячно.

Таким чином, оскільки законом передбачений обов'язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання та встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу рішення суду про стягнення аліментів є правильним.

Доводи скарги про неврахування судом першої інстанції зміни матеріального стану позивачки у зв'язку з тим, що вона народила дитину від іншого шлюбу та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі, її чоловік працює та утримує її разом із дітьми.

Будь-яких доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду в частині визначення розміру аліментів апелянтом суду не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи в цій частині зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

С.А. Зайцева