Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_3 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області про зобовязання перерахувати та виплатити надбавку за тривалість безперервної роботи та виплатити заборгованість по заробітній платі,

В С Т А Н О В И Л А :

06 червня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, а ОСОБА_1 - 15 серпня 2016 року, кожен окремо, звернулися в Дубровицький районний суд з позовними заявами, в яких вказали, що вони працюють на посадах лікарів в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини, які є структурними підрозділами комунального закладу охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області, на посадах лікарів загальної практики.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення" лікарям загальної практики, незалежно від найменування посади, які працюють в амбулаторії сімейної медицини і мають стаж роботи понад 9 років, виплачується щомісячна надбавка за тривалість

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/280/2017 Головуючий у 1 інстанції : Оборонова І.В. Доповідач : Григоренко М.П.

безперервної роботи, в розмірі 40% посадового окладу, проте, відповідач виплачує їм вказану надбавку лише в розмірі 30% посадового окладу, посилаючись на те, що на них не розповсюджується дія підпункту 1 пункту 4.1.1. зазначеного нормативного документу.

В звязку із чим позивачі просили суд визнати такі дії їхнього роботодавця неправомірними, зобовязати останнього доплатити їм вказану надбавку, починаючи із 02 січня 2013 року: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по травень 2016 року включно: в розмірі 3500,00 грн. та в 3200,00 грн., відповідно; а ОСОБА_1 по день подання позову, в розмірі 6700,00 грн., а також зобовязати відповідача і надалі виплачувати їм надбавку за тривалість безперервної роботи, в розмірі 40% посадового окладу.

Крім того, ОСОБА_3 просила суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену заробітну плату у вигляді зменшеного посадового окладу, як лікарю загальної практики - сімейному лікарю за період з січня 2014 року по грудень 2014 року, в розмірі 1184 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зобовязання КЗОЗ "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області нарахувати та виплатити їй недоплачену заробітну плату у вигляді зменшеного посадового окладу, як лікарю загальної практики - сімейному лікарю за період з січня 2014 року по грудень 2014 року, в розмірі 802,61 грн.

В задоволенні решти позовних вимог позивачам відмовлено.

Не погодившись із оскаржуваним рішенням, в частині залишення без задоволення позовних вимог щодо виплати надбавки за тривалість безперервної роботи, в розмірі 40% посадового окладу, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких вказують, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у них права на отримання вказаної надбавки в розмірі 40% посадового окладу, а тому просять скасувати в цій частині рішення суду першої інстанції, у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, ухваливши нове рішення про задоволення цих їхніх вимог у повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи позивачі та представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, підлягають частковому задоволенню.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, щодо визнання за останніми права на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи в розмірі 40% посадового окладу, суд першої інстанції виходив із того, що вказана надбавка у такому розмірі може виплачуватись лише лікарям загальної практики, які працюють в амбулаторії, що перебуває у сільській місцевості, а оскільки позивачі працюють лікарями в амбулаторії, яка знаходиться не в сільській місцевості, тому вони не мають права на отримання зазначеної надбавки в розмір 40 % посадового окладу.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення.

По справі встановлено і визнається стороною відповідача у повному обсязі, що з 02 січня 2013 року позивачів було переведено з комунального закладу охорони здоровя Дубровицької центральної районної лікарні до комунального закладу охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області та призначено на посади:

ОСОБА_2 - лікаря загальної практики - сімейного лікаря, відділення амбулаторії АЗПСМ, а з 22.03.2013 року на посаду лікаря ЗПСМ в амбулаторію ЗПСМ №2 (Т.1 а.с.5-8);

ОСОБА_3 - лікаря - педіатра, дільничного відділення амбулаторії загальної практики сімейної медицини, а з 22.03.2013 року на посаду лікаря ЗПСМ в амбулаторію ЗПСМ №1 (Т.1 а.с.68-71);

ОСОБА_1 - заступника головного лікаря з дитинства та пологовій допомозі, а з 02.01.2014 року на посаду лікаря педіатра дільничного АЗПСМ №2 (Т.1 а.с.206).

При цьому, трудовий стаж всіх позивачів на посадах лікарів становить понад 9 років.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення" лікарям загальної практики, незалежно від найменування посади, які працюють в у дільничних лікарнях, амбулаторіях, у т.ч. лінійних на залізничному транспорті, та ті, що увійшли до складу центрів первинної медико- санітарної допомоги або до центральних районних, районних та міських лікарень, що розташовані в сільській місцевості, амбулаторіях сімейної медицини і мають стаж роботи понад 9 років, виплачується щомісячна надбавка за тривалість безперервної роботи, в розмірі 40% посадового окладу.

Твердження сторони відповідача про те, що надбавка за тривалість безперервної роботи у відповідності до підпункті 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» може виплачуватись лікарям лише тих амбулаторій загальної практики сімейної медицини, які знаходяться в сільській місцевості, на увагу не заслуговують, оскільки це твердження обумовлено невірним трактуванням відповідачем положень цього підпункту, так як амбулаторія сімейної медицини зазначена в переліку цього підпункту окремо, без будь-яких застережень з приводу її місцезнаходження, в місті чи в сільській місцевості.

До такого висновку також можна дійти на підстави наявного в матеріалах справи розяснення Міністерства охорони здоровя України від 02 грудня 2013 року (т. 1 а.с. 3)

Наказом Міністерства охорони здоровя України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» N 385, 28.10.2002, визначено статус кожного із закладів охорони здоровя, зокрема:

Амбулаторія - амбулаторно-поліклінічний заклад, що надає медичну допомогу хворим з однієї або декількох основних лікарських спеціальностей, поліклініка - з багатьох лікарських спеціальностей. Амбулаторія і поліклініка можуть надавати медичну допомогу хворим і вдома;

Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини - лікувально-профілактичний заклад, який в межах своєї діяльності забезпечує проведення комплексу профілактичних заходів з попередження і зниження захворюваності, інвалідності і смертності, раннього виявлення захворювань, надає прикріпленому за сімейно-територіальним принципом населенню кваліфіковану первинну лікувально-профілактичну допомогу, здійснює його диспансеризацію та моніторинг за станом здоров'я.

При цьому, колегія суддів констатує, що у вказаному переліку відсутній такий структурний підрозділ, як амбулаторія сімейної медицини, зазначений у підпункті 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

Проте, аналізуючи зміст пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», в якому взагалі не згадуються про такий заклад охорони, як амбулаторія загальної практики - сімейної медицини, колегія суддів приходить до висновку, що визначення - амбулаторія загальної практики - сімейної медицини та амбулаторія сімейної медицини слід вважати тотожними, оскільки в даному випадку передусім необхідно брати до уваги визначення терміну «сімейна медицина», яке зазначено у наказі Міністерства охорони здоровя України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» N 385, 28.10.2002і і робить відмінними звичайну амбулаторію від амбулаторії загальної практики сімейної медицини, до функцій якої належить забезпечення проведення комплексу профілактичних заходів з попередження і зниження захворюваності, інвалідності і смертності, раннє виявлення захворювань, диспансеризацію, моніторинг стану здоровя та надання кваліфікованої первинної лікувально-профілактичної допомоги населенню, прикріпленому за сімейно-територіальним принципом.

Із наказу головного лікаря КЗОЗ "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області від 22 березня 2013 року № 57 (т. 1 а.с. 128) вбачається, що було створено Дубровицьку амбулаторію загальної практики сімейної медицини № 1 та № 2 і за кожною із них було закріплено населенні пункти, населення яких проживає у сільській місцевості.

В ході апеляційного розгляду справи сторона відповідача не спромоглась надати ґрунтовні пояснення з приводу того, в чому саме полягає різниця в діяльності лікарів загальної практики - сімейної медицини, які обслуговують населення сільської місцевості, в залежності від місця розташування амбулаторії загальної практики сімейної медицини, при тому, що незалежно від місця знаходження вказаного закладу охорони здоровя, лікарі загальної практики - сімейної медицини мають надавати допомогу жителям сільської місцевості і по місцю їхнього проживання.

Згідно наданих в ході апеляційного розгляду справи комунальним закладом охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області уточнюючих довідок, надбавка за тривалість безперервної роботи в розмірі 30 %, замість 40%, позивачу ОСОБА_2 почала виплачуватись із вересня 2015 року, ОСОБА_3 з квітня 2015 року, ОСОБА_1 з квітня 2015 року.

Приймаючи до уваги, що позивачі із 02 січня 2013 року працюють лікарями в амбулаторіях загальної практики сімейної медицини, тому, на переконання колегії суддів, останні мають право із вказаного часу на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи відповідно до підпункту 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», тобто, в розмірі 40 % посадового окладу, в звязку із чим дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказаної надбавки у меншому розмірі, ніж це визначено вищевказаною правовою нормою, слід визнати неправомірними та зобовязати останнього поновити порушені права останніх, шляхом донарахування та виплати різниці недоплаченої надбавки за тривалість безперервної роботи:

ОСОБА_2 починаючи із вересня 2015 року по 28 лютого 2017 року;

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 починаючи із квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року.

Обираючи саме такий спосіб поновлення порушених прав позивачів, колегія суддів виходить із того, що порушення трудових прав останніх має триваючий характер і кінцевий строк порушення яких припадає на останній місяць вже нарахованої та виплаченої ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заробітної плати.

При цьому, колегія суддів не вважає за можливе визначати конкретні грошові суми до стягнення на користь позивачів, оскільки ці грошові суми спочатку мають бути нараховані відповідачем, з вирахуванням обовязкових платежів, повязаних із оподаткуванням та сплатою єдиного соціального внеску.

Вимога ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про зобовязання відповідача виплачувати їм надбавку за тривалість безперервної роботи відповідно до підпункту 1 пункту 4.1.1. Наказу міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України №308/519 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», тобто, в розмірі 40 % посадового окладу, наперед, не може бути задоволена, оскільки не ґрунтуються на положеннях закону, так як судовому захисту та поновленню підлягає лише вже порушене право.

Будь-які дані, які б свідчили про те, що відповідач і надалі має намір порушувати права позивачів з цього ж самого приводу, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, це не є можливим із огляду на те, що як сторонам у даній цивільній справі, так і суду, невідомі наперед умови праці позивачів та яка система оплата праці буде існувати в майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати надбавки за тривалість безперервної роботи скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати комунальний заклад охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області нарахувати та виплатити позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 різницю недоплаченої, в розмірі 10 % посадового окладу, надбавки за тривалість безперервної роботи:

ОСОБА_2 починаючи із вересня 2015 року по 28 лютого 2017 року;

ОСОБА_3 починаючи із квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року;

ОСОБА_1 починаючи із квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з даного приводу відмовити.

Стягнути із комунального закладу охорони здоровя "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради Рівненської області на користь держави 3115 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого позивачів було звільнено, відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при поданні позовів та апеляційних скарг.

Рішення набирає законної сили з моменту його її проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_6