У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1», про визнання припиненим договору поруки, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка РоманаАнатолійовича на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1» (далі - ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1»), про визнання припиненим договору поруки, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 посилався на те, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» укладено кредитний договір №811-140214, відповідно до умов якого товариству було надано кредит на строк до 27 січня 2015 року. Кредитним договором було передбачено, що кредит буде забезпечений заставою у вигляді нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. З метою забезпечення виконання зобов'язань товариства за кредитним договором, 14 лютого 2014 року між ним та банком укладено договір поруки №170-140214/П, за яким він, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком за виконання товариством зобов'язань за кредитним договором.

Разом з тим, 13 травня 2014 року між товариством і банком було укладено договір про внесення змін до кредитного договору №811-140214, відповідно до якого було передбачено скорочення терміну надання кредиту, а саме строк повернення кредиту переноситься з 27 січня 2015 року на 20 листопада 2014 року, а також заміну предмету застави по кредитному договору з нерухомого майна на депозитні внески ОСОБА_8, які розміщені у банку.

Про укладення вказаного договору його повідомлено не було, згоди на зміну будь-яких умов основного зобов'язання він не надавав, на час укладення вказаного договору перебував за межами України.

Позивач стверджує, що оскільки зобов'язання за кредитним договором без його згоди, як поручителя, було змінено, зокрема змінено строк повернення кредиту в бік зменшення, обсяг його відповідальності збільшився, тому порука припиняється.

Зазначав, що до внесення змін до кредитного договору у разі виконання основного зобов'язання замість товариства він мав право вимагати від товариства повернення виплачених за нього грошових коштів або стягнення заставленого нерухомого майна. Проте, оскільки нерухоме майно було виведено з предмету застави, позивач навіть за умови сплати за товариство заборгованості не зможе отримати грошові кошти, розміщені на депозиті, у зв'язку з тим, що банк перебуває у стані ліквідації і не повертає грошових коштів, а обтяження на нерухоме майно знято. Вказане також свідчить про збільшення обсягу його відповідальності та припинення поруки.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати припиненим договір поруки № 170-140214/П від 14 лютого 2014 року, визнати відсутнім у банку права на стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 811-140214 від 14 лютого 2014 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано припиненим договір поруки № 170-140214/П від 14 лютого 2014 року, укладений між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_6

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемко Р.А. порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» укладено кредитний договір №811-140214, згідно з яким банк відкрив товариству відкличну відновлювальну кредитну лінію з графіком погашення з лімітом 2 500 000 грн. на строк з 14 лютого 2014 року по 27 січня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27% річних.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору забезпеченням зобов'язань за договором є нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, а саме - забійний цех, А-1, загальна площа 917 кв.м.; будівля охорони, Б-1, загальна площа 16,6 кв.м., та транспортні засоби, що належать ТОВ «Комерційний центр «Афіто», відповідно до договору іпотеки №1260-140214/1 від 14 лютого 2014 року та договору застави транспортних засобів №1261-140214/А від 14 лютого 2014 року, укладених між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Комерційний центр «Афіто».

З метою забезпечення виконання зобов'язань товариства за кредитним договором, 14 лютого 2014 року між позивачем та банком укладено договір поруки №170-140214/П, відповідно до п. 1.1 якого позивач, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» за своєчасне погашення суми кредиту в розмірі 2 500 000 грн.

Пунктом 3.1, 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає за зобов'язаннями перед кредитором у тому ж обсязі що й боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

13 травня 2014 року без погодження з позивачем, між ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат №1» було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 811-140214, яким встановлено, що кредит надається на строк з 14 лютого 2014 року по 20 листопада 2014 року (замість 27 січня 2015 року), а також передбачено заміну предмету застави по кредитному договору з нерухомого та рухомого майна на депозитні внески ОСОБА_8 у сумі 110464, 80 дол. США та 100330,97 євро, які розміщені у банку, після чого були розірвані договір іпотеки №1260-140214/1 від 14 лютого 2014 року та договір застави транспортних засобів №1261-140214/А від 14 лютого 2014 року.

Порівнюючи графіки погашення кредиту до і після внесення змін 13 травня 2014 року до кредитного договору, судами встановлено, що графіком погашення кредиту до внесення змін боржником разом із поручителем у листопаді 2014 року підлягало сплаті 125 000 грн. За графіком після внесення змін до кредитного договору у тому ж місяці підлягало сплаті 2 500 000 грн., тобто ризик не сплатити кошти у листопаді 2014 року значно більший, ніж ризик несплати 125 000 грн. Крім того, внаслідок несплати для поручителя виникає ризик сплати санкцій, що також збільшує обсяг його відповідальності перед кредитором.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що поручитель не був повідомлений про скорочення строку погашення кредиту, зменшення терміну погашення кредиту збільшує обсяг відповідальності поручителя, дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Г.І. Мостова