Справа № 464/3896/17
пр.№ 2/464/1176/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 жовтня 2017 року, змінити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року, та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття; стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 9 750, 35 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2009 року і до їх повноліття. У звязку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягуваних з відповідача за рішенням суду аліментів недостатньою для належного утримання дітей, а тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 900 грн. на кожну дитину. Окрім цього, на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей доньок нею щороку витрачаються кошти, у звязку з цим відповідач зобовязаний приймати участь у додаткових витратах на дітей, зокрема, покрити разово фактично понесені витрати у розмірі 9 750, 35 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням поданих уточнень підтримала, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд врахувати те, що на утриманні у нього перебувають дружина, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також батьки, які є пенсіонерами. Окрім цього, вказав, що є фізичною особою-підприємцем, однак, доходів не отримує. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відтак відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати останніх до досягнення ними повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2009 року і до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року до 1 грудня 2017 року встановлено в розмірі 1777 гривень, з 1 грудня 2017 року 1860 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено судом, відповідач вдруге одружений та має на утриманні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який з народження знаходився на лікуванні, його дружина перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує допомогу у звязку з народженням дитини.

Окрім цього, до матеріалів справи відповідачем долучено копії пенсійних посвідчень своїх батьків ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проте жодних доказів перебування останніх на його утриманні, зокрема, рішення про утримання (сплату аліментів) непрацездатних батьків, відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене, у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, та визначений у 2009 році розмір аліментів, з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення потреб неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів.

Разом з тим, змінюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на дітей, суд враховує стан здоровя останніх та їх матеріальне становище, матеріальне становище відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, проте довідки про отримання доходів останнім суду не надано, наявність у відповідача малолітньої дитини від іншого шлюбу, а тому, враховуючи, що обовязок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів, які повинні стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 гривень на кожну дитину, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не суперечитиме принципам розумності, рівності та справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили.

Окрім цього, при вирішенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей суд враховує наступне.

Положеннями ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з поданих позивачем матеріалів, до додаткових витрат на дітей остання відносить:

- фактично понесені витрати на лікування доньок у медичному центрі ТзОВ «ОСОБА_8 Л» загальною сумою 7 614 грн., що підтверджується доданими до справи рахунками (а.с. 37-44);

- транспортні витрати загальною сумою 722, 40 грн., понесені на доїзд доньки ОСОБА_4 із її супроводом до Дитячого спеціалізованого санаторію «Люстдорф» в м. Одеса та повернення з такого (а.с. 50-55);

- витрати на канцелярське приладдя у розмірі 413, 95 грн., що підтверджується видатковою накладною №LNФМ00207 від 22.07.2017 р. (а.с. 45);

- 1000 грн. сплачених обовязкових внесків на страхування доньок від нещасного випадку за договорами добровільного страхування від нещасних випадків (а.с. 46-49).

Проте, із аналізу положень ст. 185 СК України встановлено, що такі обставини як витрати на канцелярське приладдя у розмірі 413,95 грн. не можуть вважатися особливими, оскільки свідчать лише про звичайний шкільний розвиток дітей. Окрім цього, не є додатковим в розумінні ст. 185 СК України витрати загальною сумою 722, 40 грн., понесені позивачем на доїзд до Дитячого спеціалізованого санаторію «Люстдорф» в м. Одеса та повернення з такого, а також сплачені позивачем обовязкові внески на страхування доньок від нещасного випадку у розмірі 1000 грн.

Таким чином, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, у даному випадку суд вважає, що відповідач, як особа працездатного віку, є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та повинен відшкодувати половину понесених позивачем витрат на лікування дітей у медичному центрі ТзОВ «ОСОБА_8 Л» загальною сумою 7 614 грн., що становить 3807 грн., так як такі витрати викликані особливими обставинами, а саме, стоматологічними захворюваннями у дітей.

Окрім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 (девятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 807 (три тисячі вісімсот сім) грн. понесених додаткових витрат на дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк