Справа № 285/3530/16-ц
провадження № 2-о/0285/15/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.03.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Сарган О.А., представника заявника, заінтересованої особи - ОСОБА_1, заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Новоград-Волинський міський відділ ДРАЦС, КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новоград-Волинський", Новоград-Волинський ВП ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_1, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, зобовязання Новоград-Волинського міського відділу ДРАЦС зареєструвати факт смерті та видати свідоцтво про смерть.

В обґрунтування заяви зазначає, 19.11.2016 року в м. Новоград-Волинський помер її чоловік ОСОБА_3 29.11.2016 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки відсутнє лікарське свідоцтво про смерть. Лікарня відмовила у видачі такого свідоцтва, посилаючись на те, що було пропущено триденний строк його видачі. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про його смерть.

Заявник та ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримали і просили задовольнити.

Представники Новоград-Волинський міського відділу ДРАЦС, КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новоград-Волинський", Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області у судове засідання не зявились, однак про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона працює на посаді лікаря КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новоград-Волинський". ОСОБА_3 перебував під її наглядом декілька років як пацієнт, що хворів на серцево-судинні захворювання. 19.11.2016 року він помер. Смерть зафіксована працівниками станції швидкої допомоги, які прибули за викликом. ОСОБА_4 труп не оглядала. Родичі померлого несвоєчасно звернулись до лікарні за оформленням медичного свідоцтва про смерть.

Суд, вислухавши пояснення заявника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 29 А, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВМ № 060134 (а.с. 9)

За місцем проживання ОСОБА_3 19.11.2016 року за телефонним викликом, який надійшов о 18-00 год. виїхав фельдшер швидкої медичної допомоги, який констатував смерть ОСОБА_3, що підтверджується карткою виклику та картою виїзду швидкої медичної допомоги №25430 від 19.11.2016 р.

Згідно довідки виконавчого комітету Киківської сільської ради від 25.11.2016 року ОСОБА_3 пований 21.11.2016 року на кладовищі с. Немильня Новоград-Волинського району (а.с. 10).

Листом № 21216/220/05-16 від 12.12.2016 р. Новоград-Волинський ВП ГУНП повідомив, що перевіркою повідомлення встановлено, що ОСОБА_3 помер біологічною смертю, причиною якої визнано хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, дисцикуляторну електро тахікардію.

Відповідно до листа № 789 від 29.11.2016 р. КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новоград-Волинський" повідомив, що ОСОБА_3 помер 19.11.2016 р., однак лікарське свідоцтво не можливо видати, оскільки воно видається впродовж трьох діб з моменту констатації смерті.

Відповідно до листа відділу ДРАЦС по м. Новоград-Волинський № 1497/8.25-333 від 29.11.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3, який помер 19.11.2016 року, у звязку з тим, що відсутнє лікарське свідоцтво про його смерть.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку взаємодії між органами внутрішніх справ, закладами охорони здоровя та прокуратури України при встановленні факту смерті людини (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України, Генеральної прокуратури України від 28.11.2012 року № 1095/955/119) встановлено, що у разі смерті людини за місцем її проживання без ознак насильницької смерті або підозри на таку на місце події обовязково виїжджає лікар, а у випадках, передбачених наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, фельдшер закладу охорони здоровя, який констатує факт смерті, проводить зовнішній огляд трупа, за результатами якого інформує орган внутрішніх справ і адміністрацію цього закладу охорони здоровя про можливість встановлення причини смерті без патологоанатомічного розтину та видачі лікарського свідоцтва про смерть (фельдшерської довідки про смерть). У таких випадках працівником органу внутрішніх справ складається висновок щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання за формою згідно з додатком до цього Порядку взаємодії між органами внутрішніх справ, закладами охорони здоровя та прокуратури України при встановленні факту смерті людини.

Наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. N 545 затверджено Інструкцію щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), яка визначає, що лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (п. 2.2. Інструкції).

Головний лікар (керівник) закладу охорони здоров'я забезпечує контроль за достовірністю заповнення лікарських свідоцтв про смерть, своєчасну їх видачу родичам померлого та особам, які мають право на його отримання, передачу його в органи реєстрації актів цивільного стану у випадках поховання померлого закладом охорони здоров'я.(п. 2.5 Інструкції).

При цьому інструкція не містить строку видачі лікарського свідоцтва про смерть, крім вимоги п. 2.1 - у разі поховання померлого закладом охорони здоров'я - останній обов'язково заповнює лікарське свідоцтво про смерть і передає його в органи реєстрації актів цивільного стану не пізніше трьох діб з дня смерті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення встановленого порядку труп ОСОБА_3 не було оглянуто лікарем, та заявнику безпідставно відмовлено у видачі лікарського свідоцтва про смерть.

На теперішній час виконати вимоги вищезазначеної Інструкції неможливо у звязку з похованням ОСОБА_3 і заявник позбавлена можливості підтвердити смерть чоловіка у позасудовому порядку.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що заявником надано достатньо доказів того, що ОСОБА_3 помер 19.11.2016 р. в м. Новоград-Волинський, а також враховуючи, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась належним чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви в цій частині.

Разом з тим, вимоги заявника про зобовязання вчинити певні дії не можуть бути предметом розгляду в межах даної цивільної справи в порядку окремого провадження. Такі вимоги до органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути заявлені шляхом подання адміністративного позову в порядку адміністративного судочинства лише у випадку протиправної відмови субєкта владних повноважень вчинити актовий запис.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

За таких обставин, вимога про зобовязання органу державної реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії є передчасною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, 60, 212, 213, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, який народився 05.10.1948 р. в с. Дібровка, Баранівського району, Житомирської області, яка настала 19.11.2016 р. в місті Новоград-Волинський Житомирської області.

Копію рішення направити в Новоград-Волинський міський відділ ДРАЦС для реєстрації смерті ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2017 р.

Головуючий А.В. Помогаєв