Справа № 654/3905/16-ц
Провадження №2/654/217/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2017 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Бакай В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» в особі департаменту страхування Херсонського регіону ПрАТ «Європейський страховий союз», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «ЄСС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 14.05.2016 року з вини відповідача1 ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача. Вина ОСОБА_2 встановлена вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.10.2016 року. На час заподіяння шкоди транспортний засіб відповідача1 ОСОБА_2 DAEWOO LANOS, реєстраційний номер ВТ 2622АІ, із причепом ПФ 01 Фермер реєстраційний номер НОМЕР_1, був забезпечений договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ7157854 та АЕ7157853, укладеним із відповідачем2 ПрАТ «ЄСС». Позивач 02.11.2016 року рекомендованим листом на адресу відповідача2 направлено заяву на виплату страхового відшкодування,але відповідач2 не виконав свої зобовязання за договором, не виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту страхової суми. Крім пошкодження транспортного засобу позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, та поніс матеріальні збитки на своє лікування, які підтверджуються відповідними чеками та квитанціями, та складають 8643,00грн. Позивачу також було спричинено моральну шкоду, яка полягає у психотравмуючих переживаннях, перенесенні душевних страждань, розмір якої позивач оцінює в 100000 грн. З посиланням на ст. ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 31643 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн., а також покласти на відповідачів судові витарти.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з урахуванням звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу ВАЗ 21063, який було надано відповідачем2, згідно якого вартість матеріального збитку становить 34290,07грн. Остаточно просили стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальні збитки, заподіяні ушкодженням транспортного засобу, в розмірі 34290,07грн., 1200,00грн. витрат, повязаних з евакуацією транспортного засобу, збитки на лікування в розмірі 8643,00грн. та моральну шкоду в розмірі 100000грн., та судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідач1 ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача2 в судове засідання також не зявився, направив до суду письмові заперечення, які зводяться до наступного. Відповідач2 не заперечує проти стягнення на користь позивача шкоди, заподіяної майну потерпілої особи ОСОБА_4 (власника пошкодження автомобіля) у розмірі 18547,22грн. шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, за наявності довіреності/згоди ОСОБА_4 щодо отримання відшкодування ОСОБА_1 Шкода визначена з розрахунку: 34290,07грн. 14742,85грн. 1000,00грн. франшизи за полісом, тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Також відповідач2 визнав позовні вимоги щодо витрат, повязаних з евакуацією транспортного засобу у розмірі 1200,00грн. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди відповідач2 не визнав у звязку з їх необґрунтованістю, оскільки позивачем не надано документальні підтвердження відповідного закладу охорони здоровя, передбачені п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу (а.с. 7). Даним вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 14.05.2016 р. близько 12.00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2, із технічно справним причепом «Фермер» р.н. НОМЕР_1, рухаючись зі сторони м. Херсон у напрямку м. Гола Пристань на 21 км. + 200 м. автошляху Херсон - Гола Пристань-Скадовськ, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась перед початком руху не перевірив надійність розташування та кріплення вантажу у вигляді металевого козирка, що знаходився у причепі автомобіля, та відповідно у процесі руху не забезпечив контроль вантажу, чим наразив на небезпеку водія автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який рухався позаду вказаного автомобіля у попутному напрямку. Під час руху автомобіля «Daewoo Lanos» з причепу «Фермер» незафіксований вантаж потоком повітря вилетів у напрямку автомобіля «Toyota Corolla». З метою уникнення зіткнення з перешкодою, водій автомобіля «Toyota Corolla» застосував відворіт керма в ліво, на зустріну смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106 р.н. 615-11ХО під керуванням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дані наслідки знаходяться у причинному звязку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_2

За страховими полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача1 ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз» на період з 16.12.2015 року до 15.12.2016 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну і здоровю, визначена 100000грн., за шкоду, заподіяну майну, - 50000грн. (поліс №АЕ/7157854 від 14.12.2015 року та поліс №АЕ/7157853 від 14.12.2015).

Позивач предявив вимогу до страховика про стягнення страхового відшкодування.

Згідно ч. 4. ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон N 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1

Відповідачем2 до письмових заперечень надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, виготовлений по замовленню ПрАТ «ЄСС» оцінювачем СПД-СОД ОСОБА_6 (а.с. 132-152). За даними вказаного звіту ринкова вартість ТЗ до пошкодження становить 34290,07 грн.; вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу 70721,80грн. Також надано звіт №85-R/29/6, дата оцінки 02.03.2017 року, яким визначено ринкову вартість пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, яка становить 14742,85 грн. (а.с. 153-158).

При визначенні матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, суд приймає звіт, виготовлений оцінювачем СПД-СОД ОСОБА_6, оскільки даним звітом визначено ринкову вартість ТЗ до пошкодження, вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ завданої матеріальної шкоди позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу висновки про вартість матеріального збитку згідно звіту №85-R/29/6, оскільки даними вказаного звіту визначено ринкову вартість пошкодженого ТЗ на дату оцінки (02.03.2017 року), без визначення ринкової вартості ТЗ до пошкодження.

Що стосується доводів заперечення про визначення розміру шкоди, заподіяної майну потерпілого, різницею між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до пункту 15 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Власник пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, згідно даних звіту ремонт ТЗ є економічно необґрунтованим, тому розмір шкоди відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та становить 34290,07грн.

Розмір страхової суми визначений пунктами 2, 3 ст. 9 Закону № 1961-IV. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого; розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до умов страхування страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, завдану майну -50 000 грн. (поліс №АЕ/7157853 від 14.12.2015 року). Розмір франшизи полісом не встановлений.

Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми матеріального збитку в розмірі 34290,07 грн. (вартість матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу), а також 1200грн. (за евакуацію ТЗ), є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню лише в частині їхнього стягнення з ПрАТ «ЄСС» відповідно до положень ст. 22 Закону та умов ОСОБА_6 №АЕ/7157853 від 14.12.2015 року. При цьому пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, передається на користь ПрАТ «ЄСС» після відшкодування збитків потерпілому.

Посилання позивача на солідарний обовязок обох відповідачів на відшкодування вказаної суми є безпідставним виходячи з того, що солідарність виконання зобовязань виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541 ЦК України).

Статтею 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Проте у даній справі ПрАТ «ЄСС» не являється особою, діями чи бездіяльністю якої заподіяно шкоди позивачу. Страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, відшкодовує потерпілому завдану шкоду в межах та в порядку, визначеному договором страхування та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже при вирішенні спору сторін слід розділити відповідальність ОСОБА_2 і ПрАТ «ЄСС» та провести стягнення сум відшкодування в залежності від підстав та обсягу їх відповідальності.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат на лікування підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 22 Закону (в редакції яка діяла на час настання страхового випадку) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав тілесних ушкоджень, в зв'язку з чим проходив курс лікування і деякий час був непрацездатним, що підтверджується висновком спеціаліста №29-131/ГП від 16.07.2016 року (а.с. 8-9), випискою із медичної карти хворого №2879, витягами з медичної карти №№3361, 3971 (а.с. 65-66) та копіями чеків, про придбання ліків. Позивач на підтвердження витрат на своє лікування надав копії квитанцій та чеків на придбання ліків на загальну суму 10616,43 грн.

Разом з тим, суд не приймає до уваги при визначенні розміру витрат на лікування чеки та квитанції на суму 145,30 від 06.06.2016 року, на суму 46,20грн. від 07.06.2016 року, на суму 36,60грн. від 10.06.2016 року, на суму 341,91грн. від 14.05.2016 року, оскільки придбання даних медичних препаратів здійснено не за призначенням лікаря. Також судом не приймаються квитанції-підтвердження оплати через термінал ПриватБанк та Ощадбанк на суми 341,91грн., 1801,71грн., 1854,71грн., оскільки свідчать про розрахунок за допомогою терміналу та не є підтвердженнями придбання ліків.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що витрати у розмірі 6048,09грн., понесені позивачем на лікування, підлягають стягненню з ПрАТ «ЄСС», оскільки такі виплати підтвердженні належними доказами, передбачені полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та не перевищують встановленого договором ліміту.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена частиною другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено поняття моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись до суду, позивачем в обґрунтування заподіяння йому з боку відповідача моральної шкоди було зазначено про те, що під час ДТП він зазнав фізичних та душевних страждань, відчув погіршення стану свого психічного та фізичного здоров'я.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення вказаних статей, заявлене позивачем відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. визнається судом завищеним та таким, що не відповідає вимогам розумності.

Тому, зважаючи на наведене та, враховуючи характер завданих моральних страждань, суд, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, дійшов до висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. При цьому судом враховано, що через неправомірні дії відповідача позивач втратив нормальний спосіб життя, що кардинально порушило його життєві зв'язки, що спричиняло йому моральних і фізичних страждань, позивач в результаті ДТП зазнав тілесні ушкодження середньої тяжкості, пройшов тривалий курс лікування, йому необхідно додавати зусилля для відновлення нормального способу життя та реабілітації після отриманих травм.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, стягнувши з відповідачів на його користь 55000,00 грн., яка підлягає стягненню ПрАТ «ЄСС» в межах ліміту, а решта з відповідача ОСОБА_2; в іншій частині відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити, оскільки розмір шкоди, заявлений позивачем, не доведений наданими доказами.

Відповідно до ст. 26-1 Закону №1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки судом ухвалено рішення на користь позивача, який був звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір стягується з відповідачів в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10, 11, 57-66, 84, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 34290,07грн. матеріальних збитків, заподіяних ушкодженням транспортного засобу, 1200,00грн. витрат, повязаних з евакуацією транспортного засобу, 6048,09грн. витрат на лікування потерпілого та 5000,00грн. моральної шкоди, а всього 46538,16грн. (сорок шість тисяч пятсот тридцять вісім гривень 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50000,00грн. (пятдесят тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди.

Передати приватному акціонерному товариству «Європейський страховий союз» пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер 61511ХО, після відшкодування ним збитків ОСОБА_1.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь держави в особі ТУ ДСА України в Херсонської області 640,00 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі ТУ ДСА України в Херсонської області 640,00 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко