Провадження № 2/761/1431/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015р. Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд припинити право останньої на 3/100 частки квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 100 % спірної квартири, а також виплатити Відповідача внесені ОСОБА_1 в рахунок компенсації за припинення права власності на 3/100 вказаної квартири.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 18 серпня 2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щойому на праві власності належить 97/100 частки квартири АДРЕСА_2. Підставою для виникнення у нього права власності є рішення Апеляційного суду м.Києва від 19.03.2014 року у справі №22-ц/796/1355/2014, яким також відповідачу було виділено у власність 3/100 частини вказаної квартири. Зважаючи на вимоги ст.ст.183, 364 ЦК України поділити зазначену квартиру у відповідності до визначених часток в натурі неможливо. Позивач звертався до відповідача із заявою про викуп належної їй частки, але вона залишена поза увагою. Оскільки частка квартири в розмірі 3/100, що належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою неможливе через неприязні стосунки, які склалися між Позивачем та Відповідачем після розірвання шлюбу, тому ОСОБА_1 звернення до суду за захистом свого права із цією заявою про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 100% квартири зі спалою грошової компенсації частки майна в порядку ст.365 ЦК України в сумі - 87 969,00 грн.

В судове засідання представник Позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду м.Києва від 19.03.2014 року у справі №22-ц/796/1355/2014, що набуло законної сили, за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 97/100 частин квартири АДРЕСА_1, а за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 3/100 частин вказаної квартири (а.с.33-35).

Зазначену частку квартири у вигляді 97/100 позивач ОСОБА_1 зареєстрував за собою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.37).

Відповідно до технічної документації (технічний паспорт, план квартири) квартири АДРЕСА_1, то вона складається з 2-х кімнат та має загальну площу - 79,20 кв.м., житлову площу - 33,60 кв.м.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. ст. 355, 356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні права власності мають рівні права.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

При цьому, у відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-37 цс 13 визначено, що при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи незначну частку, яка належить відповідачу на праві власності, а саме 3/100 частин, що складає лише близько - 3 кв.м. загальної площі, неможливість виділення її в натурі, з урахуванням планування квартири, а також того, що припинення права на визначену частку не завдасть істотної шкоди її інтересам суд вважає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, складеного Приватним підприємством «Експерт-консалт-центр» ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, що складається з 2-х кімнат та має загальну площу - 79,20 кв.м. станом на 07 квітня 2015 року, складає - 2 932 299 грн. (а.с.6-25).

Вартість належної відповідачу ОСОБА_2 частки - 3/100 вказаної квартири встановлено суб»єктом оціночної діяльності в розмірі - 87 969 грн., яку згідно квитанції №0.0.454599847.1 від 29 жовтня 2015 року внесено на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва, оригінал якої долучено до матеріалів справи. При цьому, Відповідач просив призначити експертизу, а свого обов'язку щодо її оплати не виконав, що у відповідності до вимог ст. 146 ЦПК України, суд розцінює як згоду із проведеною раніше експертизою.

В зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

З врахуванням вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору в розмірі - 3654 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 183, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 223-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,- задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 3/100 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 79,20 кв.м, житловою - 33,60 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 100 % квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 79,20 кв.м, житловою - 33,60 кв.м.

Виплатити ОСОБА_2 внесені ОСОБА_1 в рахунок компенсації за припинення права власності на 3/100 частини квартири АДРЕСА_1, грошові кошти в розмірі - 87 969 гривень 00 коп., внесені на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва згідно квитанції №0.0.454599847.1 від 29 жовтня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 3 654,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.