Справа №333/4995/17
Провадження №2/333/2334/17
27 листопада 2017 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Круглікової А.В.,
при секретарі Михалок О.І.,
розглянувши матеріали цивільної справи №333/4995/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
28.08.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Вказана позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем в період часу з 2007 року по 2010 рік. Від спільного проживання сторони у справі мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Після того, як сторони у справі припинили спільне проживання, ОСОБА_2 перестав виконувати свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання дитини. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач (ОСОБА_2.) в судові засідання, призначені на 09.10.2017 року, 08.11.2017 року та на 28.11.2017 року не з'явився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає було направлено судові повістки. На адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання». В зв'язку з вищезазначеним, на підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.
Представник третьої особи Кулик Л.І. до зали судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. До вказаної заяви долучено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 24.11.2017 року № 2756/01-26/05.
На підставі викладеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Частиною 2 ст.59 Закону України "Про освіту" визначено, що на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України врегульовано, що однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
З аналізу змісту наведеної вище норми СК України слідує, що позбавлення батьківських прав може застосовуватись лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.
Згідно з ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За змістом п. 15 постанови Пленума Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони у справі мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.07.2009 року серії НОМЕР_2, актовий запис №750 (а.с.8).
Із змісту позовних вимог слідує, що з 2010 року сторони у справи припинили спільне проживання. З того ж часу, ОСОБА_2 свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання дитини не виконує.
Відповідно до довідки з дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №188 «Червона гвоздика» Запорізької міської ради Запорізької області від 26.05.2017 року № 05/01-07, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був вихованцем вказаного навчального закладу в період часу з 01.09.2012 року по 31.05.2015 року. За цей період батьківські збори відвідувала лише мати дитини - ОСОБА_1, питаннями щодо вихованням дитини, матеріальних затрат опікувалась лише мати. Батько, ОСОБА_2, жодного разу не з'явився у дошкільному закладі, батьківські збори не відвідував, з вихователями з приводу виховання сина не спілкувався, участі у житті групи та ДНЗ не приймав, матеріальними витратами, пов'язаними із відвідуванням сина ДНЗ не опікувався (а.с.11).
Згідно з довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарна допомога № 6» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 08.06.2017 року №719/02-8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в дитячій амбулаторії №8 КЗ «ЦПМСД №6» з народження. На диспансерному обліку дитина не спостерігається. На прийоми до дитячої амбулаторії та при відвідуванні дільничим педіатром вдома з дитиною знаходиться мати. Рекомендації щодо обстеження та лікування дитини матір'ю виконуються сумлінно (а.с. 10).
За змістом довідки Запорізької спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземної мови № 7 Запорізької міської ради Запорізької області від 30.05.2017 р. № 01-22/270, ОСОБА_3 навчається у вказаній школі з 2015 року. За період навчання батько, ОСОБА_2, школу і батьківські збори не відвідував, розвитком та успіхами дитини у класного керівника не цікавився (а.с. 9).
Також, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2011 року у справі №2-2527/11, яке набуло законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. На підставі вказаного вище рішення, 27.07.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист (а.с. 12).
На підставі вказаного виконавчого листа Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження. Однак, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 своїх обов'язків, за останнім станом на 30.04.2017 року, виникла заборгованість у розмірі 51 416,13 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с. 15).
Крім того, за змістом висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 24.11.2017 року № 2756/01-26/05, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвиток дитини. У зв'язку з викладеним, в інтересах малолітнього, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір покладається судом на відповідача. Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд, -
1.Позов задовольнити.
2.Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя А.В. Круглікова