Справа № 139/197/17
РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Обухівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно на прізвище спадкодавця. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_3 з відповідним позовом 15 березня 2017 року звернувся до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, у п. 3 позовної вимоги просив справу слухати у його відсутності ( а.с. 5).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги визнали і суду пояснили, що їх батько ОСОБА_5 помер, коли ОСОБА_3 було п'ять років. За таких обставин, він має право на обов'язкову долю в спадковому будинку на рівні з іншими двома спадкоємцями, що прийняли спадщину, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Представник відповідача - Обухівської сільської ради - у судове засідання не з'явився. Сільський голова подала до суду заяву, у якій позов ОСОБА_3 визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явилася. Зі слів відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 повідомлена про судове засідання, однак за станом здоров'я не може прибути до суду.

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року, яке набрало чинності 04 лютого 2017 року (а.с. 12-14) та оглянутими у судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 139/806/16-ц (а.с. 22-26) стверджується, що ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1, який було побудовано у 1954 році.

З довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 12 від 29 вересня 2016 року (а.с. 26) слідує, що згідно архівних документів на паперових носіях право власності на житловий будинок в цілому по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва Обухівської сільської ради від 13 лютого 1991 року.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 24 грудня 2016 року (а.с. 27-31), визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1, видане Обухівською сільською радою Мурованокуриловецького району 13 лютого 1991 року на прізвище ОСОБА_6.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими доказами повністю доведено право власності ОСОБА_5 на збудований ним у 1954 році житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З наявної у судовій справі № 139/806/16-ц інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45036805 від 12 вересня 2016 року (а.с. 32) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишив.

Дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, є спадкоємцями першої черги за законом.

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 (а.с. 10), свідоцтвом про своє народження (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської № 673 від 17 червня 2016 року (а.с. 22) позивач довів, що був малолітнім спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5.

Роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно зі ст. 561 ЦК України в редакції 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Як Цивільний кодекс України в редакції 1963 року так і діючий Цивільний кодекс не визначають строк, протягом якого спадкоємець може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської (а.с. 24) стверджується, що на день смерті із померлим були зареєстровані та проживали ОСОБА_8 (помер), дочка ОСОБА_1, дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_3.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 535 та ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, зокрема, ОСОБА_3 прийняв спадщину, що залишилася після смерті свого батька, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім і проживав у спадковому будинку.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45036781 від 12 вересня 2016 року (а.с. 33) стверджується, що спадкові права після смерті ОСОБА_5 ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року визначено, що частка кожного із спадкоємців першої черги є рівними.

Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті ОСОБА_5, які прийняли спадщину (три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3) складає 1/3 частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 383 від 07 вересня 2016 року (а.с. 34) та обставинами, встановленими рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року (а.с. 27-31), позивач довів, що іншим чином, окрім як через суд він не зможе захистити свої права спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідачі визнають позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_3 право власності на частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 524, ч. 1 ст. 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 57, 60, 61, 73, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: __________