Провадження № 784/1755/17
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду Бондаренко Т.З.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року ухвалене за позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Публічне акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач зазначала, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні ДТП в м. Миколаєві 7 травня 2016 року під час керуванням ним автомобілем «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, завдано механічних ушкоджень автомобілю «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачці, а провадження в адміністративній справі було закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вказане позивачка просила стягнути 205323,66 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, компенсацію коштів на сплату судового збору та оплату послуг оцінювача 4053,24 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто на її користь з ОСОБА_6 матеріальну шкоду 205 323 грн. 66 коп. та розподілено судові витрати. Зобов'язано ОСОБА_7 передати ОСОБА_6 пошкоджений автомобіль «BMV520» після відшкодування останнім збитків в повному обсязі.

Додатковим рішенням того ж суду від 2 серпня 2017 року в задоволенні позову до ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 з 31 липня 2013 року є власником автомобілю «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідачу ОСОБА_6 належить автомобіль «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно копії свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності з 22 березня 2016 року (а.с.10).

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 206 року встановлено, що 7 травня 2016 року під час керування ОСОБА_8 автомобілем «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. А. Макарова на перехресті з вулицею Фалеївською останнім не було виконано вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та він не впевнившись в безпеці свого маневру та не надавши дорогу транспортному засобу марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі - вул. Фалеєвська під керуванням водія ОСОБА_7, позивачки у справі, допустив зіткнення вказаних автомобілів та заподіяв механічних ушкоджень автомобілю, належному позивачці.

ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, а провадження в адміністративній справі було закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.8).

Згідно звіту оцінювача №171/10-16 від 31 жовтня 2016 року розмір матеріальної шкоди завданої власникові автомобілю BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 у ДТП 7 травня 2016 року становить 205323,66 грн., тобто фактично дорівнює його ринковій вартості, оскільки вартість фактичного відновлювального ремонту становить 392448,91 грн., що є економічно недоцільним. (а.с.14-17).

Постановляючи рішення про стягнення вказаних збитків з власника автомобіля «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2 з ОСОБА_6, районний суд виходив з того, що не встановлено правову підставу відповідно до якої ОСОБА_5, який визнаний винний в скоєнні ДТП, керував вказаним автомобілем, в зв'язку з чим володільця вказаного транспортного засобу суд визнав - ОСОБА_6, як власника цього автомобіля.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись.

За загальним правилом ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз'яснено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Враховуючи наведені обставини, вимоги наведеного закону, володільцем транспортного засобу «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є не ОСОБА_6, а ОСОБА_5, як особа яка керувала вказаним транспортним засобом на правовій підставі, оскільки він має посвідчення водія і реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб.

За такого, рішення районного суду про стягнення шкоди з ОСОБА_6, як власника транспортного засобу, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням у справі в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до даного відповідача.

Відповідно до п.15 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Із висновку товарознавчого дослідження слідує, що ремонт транспортного засобу, належного позивачці «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1, економічно є недоцільним, в зв'язку з чим відшкодуванню підлягає його ринкова вартість станом на момент ДТП, яка відповідно до того ж дослідження становить 205323 грн. 66 коп. (а.с. 14-20).

Пунктом 1 частини 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачкою сплачено 2000 грн., тому вказані витрати мають бути також віднесені до суми збитків, в зв'язку з чим остаточно збитки становитимуть 207323 грн. 66 коп.

За клопотанням представника позивача, винуватця ДТП ОСОБА_5 притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача в попередньому судовому засіданні від 2 лютого 2017 року (а.с. 53).

Цивільна відповідальність власника автомобіля «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2 на час скоєння ДТП 7 травня 2016 року перед третіми особами була забезпечена Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» згідно полісу №АЕ/8172638 від 10 квітня 2016 року щодо матеріальної шкоди в межах 100000 грн. із франшизою 1000 грн, за полісом страхувальником є ОСОБА_5, а забезпеченим транспортним засобом - зазначений автомобіль, яким управляв останній під час ДТП (а.с.70).

З листа ПАТ «Страхова компанія «Країна» від 13 травня 2017 року слідує, що 12 травня 2016 року ОСОБА_5 повідомив про ДТП, яке сталося 7 травня 2016 року (а.с. 85-86).

В той же час, як зазначено в правовій позиції по справах № 6-2808цс15 та № 6-954цс16, Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що саме позивачу належить право вибору пред'явлення позову до страхової компанії чи заподіювача шкоди, то збитки заподіяні позивачці ОСОБА_7 підлягають відшкодуванню за рахунок співвідповідача ОСОБА_5 з якого слід стягнути 207323 грн. 66 коп., оскільки саме до нього були пред'явлені вимоги.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК України, та ненадання доказів стосовно кількості та вартості придатних для використання деталей пошкодженого автомобіля належного позивачці, колегія позбавлена можливості вирішення подальшої долі цього автомобіля.

В зв'язку з скасуванням оскаржуваного рішення суду додаткове рішення не має самостійного юридичного значення, а тому також підлягає скасуванню.

В порядку встановленому ст. 88 ЦПК України розподілу підлягає також судовий збір, в зв'язку з чим зі ОСОБА_5 також підлягає стягненню 2053 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року та додаткове рішення того ж суду від 2 серпня 2017 року- скасувати, у справі ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди відмовити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_7 зі ОСОБА_5 207323 грн. 66 коп. (двісті сім тисяч триста двадцять три грн. 66 коп.) в рахунок відшкодування збитків завданих ДТП.

Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_5 2053 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова