Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 січня 2014 року ОСОБА_7, керуючи автомобілем Volkswagen Т4, номерний знак НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху по вул. Б. Хмельницького-Грінченка у м. Львові не надав перевагу автомобілю «Skoda Fabia 1.4», номерний знак НОМЕР_2, власником якого він є, під керуванням ОСОБА_8, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши автомобілям механічних пошкоджень та порушивши п. 10.1 Правил дорожнього руху України.Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 30 січня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль Volkswagen Т4 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3483248, укладеним між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС»), та ОСОБА_7 Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50 тис. грн., розмір франшизи - 950 грн.

Відповідно до висновку № 21 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 10 лютого 2014 року, вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору), заподіяного власнику автомобіля марки «Skoda Fabia 1.4» внаслідок аварійного пошкодження під час ДТП, перевищує його вартість до цього пошкодження, проводити його повноцінний ремонт економічно недоцільно. У зв'язку з наведеним, страхова компанія виплатила йому різницю між вартістю пошкодженого автомобіля до та після ДТП у розмірі 32 954 грн 53 коп.

Разом з тим, він провів ремонт автомобіля, його вартість склала 94 809 грн (реальні збитки).

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив стягнути із винного водія різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 61 854 грн 47коп.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 розмір франшизи у сумі 950 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить указані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справу належить розглядати в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 січня 2014 року ОСОБА_7, керуючи автомобілем Volkswagen Т4, номерний знак НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху по вул. Б. Хмельницького-Грінченка у м. Львові не надав перевагу автомобілю «Skoda Fabia 1.4», номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_8, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши автомобілям механічних пошкоджень та порушивши п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 30 січня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Т4 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3483248, укладеним між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_7 Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50 тис. грн., розмір франшизи - 950 грн.

Відповідно до висновку № 21 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 10 лютого 2014 року, вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору), заподіяного власнику автомобіля марки «Skoda Fabia 1.4» внаслідок аварійного пошкодження під час ДТП, перевищує його вартість до цього пошкодження, проводити його повноцінний ремонт економічно недоцільно. У зв'язку з наведеним, страхова компанія виплатила йому різницю між вартістю пошкодженого автомобіля до та після ДТП у розмірі 32 954 грн 53 коп.

Фактична вартість проведеного позивачем ремонту автомобіля становить 94 809 грн.

Вирішуючи спір, суди виходили із того, що згідно розписки ОСОБА_6 на адресу страховика він визнав свій автомобіль фізично знищеним, згоден із сумою відшкодування у розмірі 32 954 грн 53 коп. ОСОБА_6 залишив за собою автомобіль «Skoda Fabia 1.4», який вважається фізично знищеним, та отримав від страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 32 954 грн 53 коп. Тобто, позивач вже скористався своїм правом на відшкодування майнової шкоди (залишивши автомобіль та отримавши страхове відшкодування), його вимога на повторне відшкодування майнової шкоди ще й з винного водія ОСОБА_7 не ґрунтується на вимогах закону.

Колегія суддів із такими висновками погодитися не може.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час укладення страхового полісу) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час укладення страхового полісу), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

За змістом преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Таким чином, стаття 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає межі відповідальності страховика у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого автомобіля.

Разом з тим, відповідальність винного водія наведеною нормою не обмежується та полягає у повному відшкодуванні завданої ним шкоди (ст. ст. 1192, 1194 ЦК України).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відмовляючи у стягненні із винної особи різниці між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і страховим відшкодуванням, суди не застосували положень ст. 1194 ЦК України до вирішення спору, яка регулює спірні правовідносини, залишили поза увагою принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, не звернули уваги на те, що фактично на ремонт автомобіля позивач витратив 94 809 грн, із яких страховиком йому відшкодовано лише 32 954 грн 53 коп., у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про те, що заявлені вимоги за своїм змістом є повторним відшкодуванням майнової шкоди (подвійною відповідальністю за одне й теж порушення).

З наведених підстав судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик