Справа №718/2704/16-ц
Провадження №2/718/1137/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами та індексу інфляції,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 91 859,01 грн. та 3 % річних у розмірі 6 895,46 грн., а також понесені судові витрати. Мотивує свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 02.07.2014 року було стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 94 120 грн. у якості компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «МАZDА СХ-7», 2008 року випуску та 470,60 грн. у якості відшкодування витрат на оплату судового збору. Посилається на те, що відповідачем не виконуються грошові зобов'язання, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про застосування до ОСОБА_2 правових наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Представник позивача, ОСОБА_3, у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що Апеляційний суд Чернівецької області постановив рішення яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 94 120 грн., у якості компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «МАZDА СХ-7», 2008 року випуску та 470,60 грн. у якості відшкодування витрат на оплату судового збору.

Як убачається зі змісту позову, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача інфляційні втратити та 3 % річних за порушення /прострочення/ виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.509 ч.1, 2 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.625 ч.2 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми ,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи правові позиції Верховного суду України щодо застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві, суд приходить до висновку, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. Дана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491 цс15.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі відсутності між сторонами договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

З аналізу вищевказаної норми ЦК України слідує, що грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини.

За таких обставин, суд вважає, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які виникли між сторонами в зв'язку з ухваленням Апеляційним судом Чернівецької області рішення від 02.07.2014 року.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, ст.ст.88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами та індексу інфляції відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк