Справа № 472/239/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"15" березня 2017 р. смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай).

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, згідно ст. 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В своєму позові шрамова Г.І. посилається на те, що у зв'язку з відмовою нотаріальної контори у прийнятті заяви про вступ у спадщину та у видачі їй свідоцтва про право на спадщину вона вимушена звернутися до суду, але не зазначила та не послалая на належний доказ, що підтверджує вказану обставину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Позивач на підтвердження свого звернення до нотаріальної контори надає заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, яка була відправлена поштою, однак докази, що свідчать про отримання вказаної заяви нотаріальною конторою відсутні.

Крім того, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, доказом того, що позивач не може в поз судовому порядку здійснити оформлення права на спадщину після смерті спадкодавця є постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а усна відмова від вчинення нотаріальних дій чи письмові роз'яснення нотаріуса не є належними доказами про відмову у вчиненні нотаріальних дій і не передбаченні діючим законодавством.

Позивач при подачі позову просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на той факт, що вона є пенсіонеркою, а тому не в змозі сплатити судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою, не свідчить про те, що вона є особою яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а згідно копій квитанцій про сплату комунальних послуг платником є не позивач. Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому в задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Позивачем заявлено дві вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України відносяться до справ окремого провадження та вимогу про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай), що є вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року складає 1600 гривень.

Що ж стосується вимоги майнового характеру, то відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позивачем в порушення вказаної норми в позовній заяві не зазначено вартість земельної частки (паю), на яку просить визнати право у порядку спадкування.

Тому позивачу ОСОБА_1 необхідно зазначити ціну позову, виходячи з вартості земельної частки (паю), з посиланням на докази які підтверджують таку вартість.

У відповідності зі ст. 121 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає позивачу строк для виправлення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай) - залишити без руху і надати строк для виправлення вказаних недоліків не пізніше 5-ти діб з дня отримання позивачем ухвали суду.

Якщо до вказаного часу недоліки не будуть виправлені, то позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2