Справа № 308/4517/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Готра Т.Ю.,

секретарі Терпай С.М.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа Ужгородська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом, який мотивує тим, 16.11.2011 року помер його сусiд - ОСОБА_5, за яким він доглядав, оскільки останній був прикутий до лiжка. За час життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвiдчений приватним нотарiусом Ужгородського районного нотарiального округу ОСОБА_6 02.03.2011 року, за яким все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповiв позивачу. У вказаному заповіті, ОСОБА_5 позбавив права на спадщину своїх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які на протязi життя ОСОБА_5 та під час похилого його вiку і затяжних хвороб жодного разу не приходили до нього, матеріально не допомогали.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_5, він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, оскiльки своєчасно звернувся до Державної нотарiальної контори iз заявою про прийняття спадщини.

04.03.2014 року позивач повторно звернувся до даного нотаріуса із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 07.03.2014 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5, у звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцю.

Позивач зазначає, що в нього немає правовстановлюючих документів на квартиру, оскільки, після смертi ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_4 шляхом обману i зловживання довiрою, забрав всi документи на квартирута не повернув такі.

Посилаючись на вказане, просить визнати за ним право власностi на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповiтом за померлим 16.11.2011 року ОСОБА_5

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власностi на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування по заповiту за померлим 16.11.2011 року ОСОБА_5

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2017 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.08.2015 року залишено без задоволення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 16.11.2011 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №134050

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишив заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу від 02.03.2011 року, згідно якого все належне йому майна заповiв ОСОБА_3

У зв'язку з смертю ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2.

Вiдповiдно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як слідує із заяви №89, ОСОБА_3 звернувся в Ужгородську районну державну нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 тільки 04.03.2014 року, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини.

З позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 не звертався.

Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2014 року державний нотаріус Ужгородської районної державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5, який помер 16.11.2013 року у звязку з тим, що ОСОБА_3 не подано правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавця.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом не враховано, що позивач являється особою, яка відповідно до закону, не прийняла спадщину.

А тому суд першої інстанції припустився неповноти у зясуванні обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої станції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 224-228, 256, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: