15.03.2017 ЄУН № 337/6041/15-ц
Провадження №2-п/337/13/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., за участю заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників заявників адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивачки ОСОБА_6, представника позивачки адвоката ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в міста Запоріжжя заяви відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3,про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення грошових коштів за договором зберігання,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року позовні вимоги задоволено, ухвалено:

стягнути на користь ОСОБА_6, солідарно з ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, грошові кошти за договором зберігання від 04 лютого 2015 року в сумі 169093,66 гривень;

стягнути на користь ОСОБА_6, з ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, судові витрати в сумі по 1586,90 гривень з кожного.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, звернулись до суду із заявами про перегляд заочного рішення, в яких посилаючись на поважність неявки в судове засідання представника ОСОБА_5, та неврахування фактичних правовідносин, що склались між сторонами, просили скасувати заочне рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і її представник адвокат ОСОБА_5 просили скасувати заочне рішення. Пояснили, що представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 не зявився до суду з поважної причини, у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Будь-яку обставину, що перешкоджала зявитись до суду самій ОСОБА_1, назвати не змогли. Щодо неврахованих судом обставин пояснили, що ОСОБА_1 не була працівником Агентства «Гермес». При цьому ОСОБА_1 розповіла, що вона була присутня при передачі коштів позивачкою, і бачила, як починали складати розписку від 04 лютого 2015 року. Однак грошові кошти ОСОБА_6, з її відома були передані ОСОБА_8, що він зможе підтвердити.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх представник адвокат ОСОБА_4 також просили скасувати заочне рішення. Послались на поважність причини неявки до суду представника відповідачів адвоката ОСОБА_5 Щодо обставин, що перешкоджали зявитись до суду самим ОСОБА_2 і ОСОБА_3, жодних поважних причин назвати не змогли. Крім того ОСОБА_3 пояснила, що їй було відомо про розгляд справи від ОСОБА_2, яка відповідно до довіреності є її представником. Також зазначили, що підписи відповідачів в розписці від 04 лютого 2015 року підроблені, і це вони бажають також довести в ході розгляду справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_6 і її представник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти скасування заочного рішення посилаючись на відсутність поважних причин неявки до суду самих відповідачів, та зясування судом усіх обставин справи і правовідносин, що склались між сторонами. Крім того ОСОБА_7 пояснив, що за час судового розгляду справи з 2015 року, вперше була озвучена позиції стосовно підроблення договору від 04 лютого 2015 року, що на його думку є способом затягування розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Заяви про перегляд заочного рішення подані у встановлений ч.2 ст. 228 ЦПК України строк.

Відповідно до ч.3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як вказує частина 1 статті 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Про розгляд справи суд повідомляв відповідачів належним чином, в передбаченому законодавством порядку. Так ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про розгляд справи були повідомлені згідно ч.5 ст. 76 ЦПК України, ОСОБА_3 згідно п.5 ч.5 ст. 74 ЦК України. Сама ОСОБА_3 пояснила, що про розгляд справи їх було відомо від ОСОБА_2, яка є її представником за довіреністю, а відповідно, судом дотримано положення ч.5 ст.76 ЦПК України.

Причину неявки до суду адвоката ОСОБА_5, обумовленою участю в розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу суд розцінює як поважну.

Однак при цьому, суду жодним чином не мотивовано наявність обставин, в тому числі поважних, що перешкоджали зявитись до засідання самим відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

За ч.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак згідно ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Таким чином суду не підтверджено поважність неявки до суду самих відповідачів, що повинно бути обовязкової складовою для перегляду заочного рішення.

Крім того, виходячи зі змісту положень ч.1 ст. 232, п.п.4, 6 ч.2 ст. 229, ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, для перегляду заочного рішення, окрім поважності причини неявки до суду, відповідач повинен належними доказами, долученими до заяви про перегляд заочного рішення, також обовязково довести, що існують і не були враховані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Будь яких нових належних та допустимих доказів, окрім вже досліджених судом при ухваленні заочного рішення, відповідачами надано не було.

Наданий висновок спеціаліста №223 від 06 березня 2017 року суд згідно ч.1 ст. 59 ЦПК України розцінює як недопустимий. Так почеркознавче дослідження, проведене за копією документа, що заборонено п.3.5. ІІІ Розділу Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, та протиречить п.1.1. Науково-Методичних Рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Крім того, в порушення п.п.1.1, 1.3-1.10 Науково-Методичних Рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, дослідження №223 проведено за неналежною кількістю вільних, і умовно-вільних зразків почерку, та за повною відсутністю експериментальних зразків почерку.

Таким чином, висновок спеціаліста №223 від 06 березня 2017 року не може заслуговувати на довіру, і підтвердити будь-яку обставину.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, а також право особи бути вислуханим судом.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_9 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Натомість з урахуванням розгляду цивільною справи судом з жовтня 2015 року, лише у 2017 році відповідачі висловили нову позицію захисту щодо непідписання (підроблення) договору від 04 лютого 2015 року, і необхідності проведення у справі почеркознавчої експертизи.

Таку зміну позиції відповідачів суд розцінює, як направлену не на правове вирішення спірного питання, а є способом затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за договірним зобовязанням.

Незгода відповідачів з правовою оцінкою і аналізом існуючих доказів, може бути підставою для апеляційного оскарження рішення суду, але не для скасування заочного рішення.

Зважаючи на наведене, заяви про перегляд заочного рішення не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяви відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення грошових коштів за договором зберігання.

Розяснити відповідачам право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.С. Бредун