Справа № 464/7287/16-ц
пр.№ 2/464/179/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить cтягнути солідарно з відповідачів на його користь шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 13248,47 грн., витрати на проведення оцінки у розмірі 750 грн., витрати на поштові відправлення у розмірі 43,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн. В обгрунтування позову покликається на те, 07.06.2016 року близько 09.00 год. по вул.Панаса Мирного, 43 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортнна пригода за участю транспортних засобів «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія відповідача ОСОБА_3 та автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 07.07.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована ПАТ «СК «НОВА» ним було надіслано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону повідомлення про страховий випадок та заяву про страхове відшкодування із необхідними додатками. Однак, листи адресовані ПАТ «СК «НОВА» були повернуті йому із зазначенням причини: «відсутність адресата за вказаною адресою». Оскільки, автомобіль позивача у встановлений строк оглянутий не був, з метою визначення вартості заподіяного матеріального збитку, на підставі ст.33.3., ст.34.3. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ним було замовлено у суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Звіту № 87/07 від 04.07.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка мала місце 07.06.2016 р. становить 13 248 грн. 47 коп. З огляду на викладене, просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на оплату послуг із проведення оцінки вартості відновлювального ремонту його автомобіля у розмірі 750 грн. Крім того, він поніс витрати на поштові відправлення цінних листів ПАТ «СК «НОВА» на суму 43,20 грн. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Стаття 1188 ЦК України вказує, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просить позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу, а уповноважений останнім в порядуку передоручення лише на продаж такого, відтак він не вправі заявлити вимог про відшкодування шкоди, оскільки така завдана не його майну. Крім того, на момент дорожньо-траснспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «НОВА». Пунктом 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», Цивільним кодексом України, Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху», Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко регламентовано порядок відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, визначено обов'язок винної особи по сплаті лише різниці між фактичним розміром завданої школи і страховою виплатою, визначеною у встановленому законом порядку. Оскільки завдана шкода не виходить за межі ліміту відповідальності, визначеної страховим полісом, а також те, що позивач звернувся із відповідною заявою до страховика, вважає позов безпідставним. Просить відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до ОСОБА_3

Представник відповідача ПАТ « СК «НОВА» в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому, суд вважає, за можливе розглядати справу у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов підтримав в повному обсязі та просить такий задоволити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.06.2016 року близько 09.00 год. по вул.Панаса Мирного, 43 у м. Львові , мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями НОМЕР_1, під керуванням відповідачки ОСОБА_3 та «Hyundai Santa Fe», д.н.з НОМЕР_2, яким керував позивач, в результаті якої зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідачки ОСОБА_3, яка в порушення вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем була неуважною, не врахувала дорожньої обстановки та її змін, не дотрималась безпечної дистанції, спричинивши виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі вищезазначених транспортних засобів.

Зазначене підтверджується постановою судді Личаківського районного суду м.Львова від 07.07.2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_3 була застрахована ПАТ « СК «НОВА».

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено випадки коли страховик не відшкодовує шкоди, до таких віднесено: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування"; 32.4. шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що обов'язок щодо відшкодування шкоди може бути покладений на особу, яка застрахувала відповідальність лише у випадку коли розмір заподіяної шкоди перевищує страховий ліміт або за наявності обставин визначених ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в інших випадках шкоду відшкодовує страховик .

Враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди зазначений у позові не перевищує страхового ліміту, будь-яка із обставин, передбачених ст.32 згаданого Закону відсутня, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення відповідальності на відповідачку ОСОБА_3

Як вбачається із звіту № 87/07 від 04.07.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з НОМЕР_2, внаслідок його пошкоджень в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07.06.2016 року становить 13 248 грн. Крім того, на проведення дослідження позивачем понесені витрати в сумі 750 грн.

Із заяви позивача про страхове відшкодування від 07.09.2016 року вбачається, що останній звертався до відповідача ПАТ «СК «НОВА» із заявою про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 13 248 грн.

З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність за заподіяння шкоди автомобілем НОМЕР_1 застрахована ПАТ «СК «НОВА» сума заподіяної позивачу шкоди не перевищує страхового ліміту, визначеного полісом обов'язкого страхування, суд приходить до висновку, що із відповідача ПАТ «СК «НОВА» в користь позивача слід стягнути 13 248 грн. страхового відшкодування та 750 грн. матеріальної шкоди, понесеної на проведення дослідження .

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховним Судом України у справі №6-691цс15 відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

З огляду на зазначену правову позицію, зважаючи на те, що сума заподіяної позивачу шкоди не перевищує страхового ліміту, визначеного полісом обов'язкого страхування, а також враховуючи те, що судом задоволено вимоги позивача про стягнення шкоди із ПАТ «СК «НОВА» (яке не є ліквідованим та не перебуває в стадії ліквідації, згідно відомостей ЄДРПОУ), суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення такої з винуватця ДТП слід відмовити.

При цьому, суд вважає, що зазначене не є відступом від правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2808цс15, згідно якої право пред»явлення вимог до винуватця чи до страховика є абсолютним, оскільки позивач заявив вимоги не до винуватця чи до страховика, а заявив вимоги про солідарне стягнення шкоди, однак, законодавством не встановлено солідарного обов»язку відшкодування шкоди страховика та заподіювача шкоди.

Крім цього, судом не приймається до уваги твердження представника відповідача про неналежність позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до роз»яснень, що містить п.13 Постанови ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін.

Залучений судом в якості третьої особи власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_5 подав до суду нотаріально засвідчену заяву, у якій позов підтримав та не заперечує проти отримання позивачем відшкодування шкоди.

Зважаючи на те, що на час заподіяння шкоди транспортним засобом керував позивач, за наявності документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, а також враховуючи позицію власника транспортного засобу, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень представника відповідача .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «СК «НОВА» в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати: 551 грн. 20 коп. на сплату судового збору та 2 000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджені договором про надання правової допомоги, розрахунком, актом виконаних робіт та квитанцією про оплату такої. В частині вимог про стягнення витрат на поштові відправлення слід відмовити, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

На підставі ст.16, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.22, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст.3, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» в користь ОСОБА_2 13 998 грн. 47 коп. відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати в сумі 2551 грн. 21 коп.

В решті позову - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.