Справа № 351/1376/16-ц
Провадження № 22-ц/779/377/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Васильковського В.М.,

секретаря Возняк В.Д.

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Снятинського районного суду від 18 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.03.2008 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_4 просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість, яка станом на 31.07.2016 року становить 38 901,72 грн., з яких: 3 999,46 грн. заборгованість за кредитом; 29 612,20 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 199,50 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 1840,56 грн. штрафу (процентна складова).

Рішенням Снятинського районного суду від 18 листопада 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.03.2008 року, яка складається із: 3999,46 грн. - заборгованості за кредитом; 4 922,32 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 903,52 грн. пені, а також 913,16 грн. штрафів, а всього 11 738 грн. 46 коп.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 415,81 грн.

На вказане рішення в частині стягнення заборгованості по процентах ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що у цій частині рішення прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36% на рік. Далі відсоткова ставка була неодноразово змінена, що підтверджується наказами банку, якими були затверджені нові ОСОБА_5: з 01.01.2013 року відповідно до Наказу ОСОБА_5 №СП-2012-6993080 від 26.10.2012 року відсоткова ставка була знижена до 30%; 01.09.2014 року відповідно до Наказу ОСОБА_5 №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року відсоткова ставка була підвищена до 34,80%; 01.04.2015 року відсоткова ставка була підвищена до 43,20% згідно наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року.

Апелянт зазначає, що зменшуючи заборгованість по відсотках, суд не врахував, що саме на відповідачеві лежить обовязок регулярно знайомитися зі змінами ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, а також ОСОБА_5, що відповідач засвідчив власним підписом у заяві. Суд також не врахував, що ОСОБА_4 інформує відповідача про зміну тарифів у виписці та саме на відповідачеві лежить обовязок одержувати такі виписки. І саме відповідач у випадку незгоди зобовязаний звернутися з письмовою заявою до ОСОБА_5 про розірвання договору. Також зазначає, що позивачем на телефонний номер відповідача вказаний в анкеті-заяві було направлено повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором. Таким чином, апелянт стверджує, що через неналежне дослідження умов кредитного договору та розрахунку заборгованості суд дійшов хибного висновку, що ОСОБА_4 збільшив розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції змінити, скасувати його в частині незадоволених вимог щодо процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; в іншій частині рішення залишити без змін.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

В силу дії ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення суду в частині розміру процентів за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3, а тому саме в наведеній частині переглядається рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №б/н відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-12).

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ОСОБА_5, який в будь-який момент має право змінити (зменшити або збільшити) його.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та ОСОБА_5 кредитний договір.

Згідно п. 5.5 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами ОСОБА_5» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 6.5 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 6.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, позичальник зобовязаний на вимогу ОСОБА_5 виконати зобовязання з повернення Кредиту.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.03.2008 року вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та невиконання зобов'язань, що випливають з нього.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що нараховані в період з 01.03.2013 року по 31.07.2016 року відсотки не відповідають умовам кредитного договору. Доказів зміни відсоткової ставки по погашенню кредиту позивачем не надано, у звязку з чим вони підлягають нарахуванню в розмірі 36%, а не 43,20% і сума відсотків, підлягаюча стягненню становить 4 922,32 грн. (2,97 грн. + 4319,43 грн. + 599,92 грн. (сума нарахованих позивачем відсотків станом на 28.02.2013 року + сума процентів за період з 01.03.2013 року по 01.03.2016 року (3999,46 грн. х 36% х 3 роки) + сума процентів за період з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року (3999,46 грн. х 36% /12 місяців х 5 місяців)).

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки він не відповідає матеріалам справи.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 3, 4) відповідач з 05.05.2008 року користувався картковим рахунком, використовуючи кошти і частково повертаючи кредит. Станом на 01.02.2013 року прострочена заборгованість за тілом кредиту була відсутня, про що свідчить інформація у графі «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» (колонка № 5) і заборгованість по процентах станом на 01.01.2013 року становила 2,97 грн.

За даними розрахунку станом на 26.03.2013 року сальдо простроченої заборгованості за кредитом (колонка 3) значиться в розмірі 3 999,46 грн. Погашення кредиту відповідачем було проведено 08.11.2013 року (колонка 15) в розмірі 1 000 грн., з яких позивачем на погашення процентів віднесено 552,50 грн. (колонка 11) і залишок заборгованості по процентах станом на вказаний день становить 421,83 грн. (колонка 12). Після цього відповідачем не проведено жодної оплати і згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по процентах за користування кредитними коштами станом на 31.07.2016 року становить 29 612,20 грн.

Відповідач в письмовій заяві суду вказав, що відсотки нараховані в підвищеному розмірі.

Перевіряючи такі доводи відповідача, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами з 01.03.2013 року по 31.07.2016 року не відповідає умовам кредитного договору і провів розрахунок процентів, виходячи з тіла кредиту в розмірі 3 999,46 грн. та відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 36%.

Однак, такого висновку суд дійшов в порушення вимог ст. 212 ЦПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 5.3 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг (далі ОСОБА_4) ОСОБА_4 вправі змінювати ОСОБА_5, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_4, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про непогодження змін, то рахується, що клієнт приймає нові умови.

За змістом п. 4.9 ОСОБА_4 зобовязаний не рідше одного разу в місяць способом, вказаним в Заяві, надавати Тримачу виписку про стан Картрахунків і про проведених за минулий місяць операціях по Картрахунках. При підключенні Тримача до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Тримача до системи Mobile-banking ОСОБА_4 надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS повідомлень.

Згідно заяви ОСОБА_3 не заперечив проти інформування його про стан платіжної картки за допомогою е-mail або SMS (а.с. 5 зв.).

Апелянтом надано суду копію роздруківки смс-повідомлень, надісланих відповідачу 15 серпня 2014 року про зміну відсоткової ставки на 2,9% місячних та 15 березня 2015 року на 3,6% місячних (а.с. 57, 58).

Відповідно до п. 6.4 ОСОБА_4 Клієнт зобовязаний при незгоді на зміну Правил чи ОСОБА_5 надати ОСОБА_5 письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що утворилась перед банком, в тому числі погасити заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення Карт, виданих тримачу чи його Довіреним особам.

Відповідач не надав суду доказів, що визначені обовязки банку в ОСОБА_4 позивачем були порушені і що він з цього приводу звертався в банк з заявою про розірвання договору.

За наведених обставин та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що висновок суду про неправомірне зменшення, а також підвищення відсоткової ставки в період з 01.03.2013 року по 31.07.2016 року не відповідає встановленим обставинам справи.

Доказів, які б спростовували правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованих процентів за користування кредитом відповідач не надав.

З огляду на викладене та з урахуванням положень пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, відповідно до яких підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом слід змінити, стягнувши з ОСОБА_3 29 612,20 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 18 листопада 2016 року в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 29 612,20 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_6