Справа № 2-3487/11
Провадження № 2-зз/487/15/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі Єлишевій А.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, який накладено ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.09.2011 року посилаючись на те, що у звязку з розглядом цивільної справи відпали підстави для забезпечення позову та арешту спірної квартири.

В судове засідання заявник та сторони по справі не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки не повідомили. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) та визнання права власності.

З метою забезпечення позовних вимог, ухвалою суду від 01.09.2011 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійсним договір довічного утримання (догляду) від 03.08.2006 року, яким ОСОБА_1 передано у власність квартиру АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, стягнуто з відповідач на користь позивача 1967,10 грн. судового збору, в іншій частині вимог відмовлено.

Остаточним рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12.03.2015 року, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014 року в частині визнання правочину недійсним та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання від 03.08.2006 року відмовлено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3301,80 грн. судових витрат, в іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2017 року, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12.03.2015 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить про скасування заходів забезпечення позову, оскільки накладення арешту на квартиру, позбавляє її реалізувати своє право щодо нерухомого майна та не має підстав для продовження застосування заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заява про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.09.2011 року, є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.154 ЦПК України, cуд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.09.2011 року, шляхом зняття арешту з квартири №22 по вул. Червоних Майовщиків (нині вул. Озерна), 3-а в м. Миколаєві.

Ухвала набирає законної сили через пять днів з моменту її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина