Провадження №2/263/218/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до відповідача з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме по ? частці квартири АДРЕСА_2 за кожним, після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтування позовних вимог посилилися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх батько - ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2. Спадщину вони прийняли, оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачі підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши позивачів, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є батьком позивачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.4, 6, 9/.

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2, яка належала останньому на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_5 та його матір'ю - ОСОБА_6.

Як вбачається з наданих Першою маріупольською державною нотаріальною конторою відомостей після смерті ОСОБА_4 відкрито спадкову справу № 304/2014 на підставі поданих спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - матір'ю ОСОБА_4 заяв про прийняття спадщини /а.с.47-55/.

Свідоцтва про право на спадщину за законом станом на 18.02.2016р. не видавалися та було надано роз'яснення щодо оформлення спадщини, яке позивачі розцінили як відмову, у зв'язку з чим змушені були звернутися з позовом до суду /а.с . 56, 60/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, було встановлено, що ОСОБА_6 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання і рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.08.2015 року було розірвано договір довічного утримання, посвідчений 17.09.1993 року нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6/7410, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та визнано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 /а.с.30-31/. Але, вищевказане рішення було скасовано Апеляційний судом Донецької області від 26.01.2016р. та у задоволені позову про розірвання договору довічного утримання ОСОБА_6 було відмовлено /а.с.32-33/.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року /а.с.10/. Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли позивачі за правом представлення та відповідач, які звернулися із заявою до нотаріальної контори /а.с.63-65/.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 26.01.2016р., яким ОСОБА_6 було відмовлено у задоволені позову про розірвання договору довічного утримання на теперішній час ніким не скасовано, а тому є законним.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачі мають право власності на спадщину кожний по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 після смерті свого батька -ОСОБА_4 та по 1/9 частини кожний на вищевказану квартиру після смерті бабки, ОСОБА_6 (тобто по 1/3 частини від 1/3 частини ОСОБА_6, яку вона успадкувала після смерті свого сина - ОСОБА_4.), тобто позивачі мають право на спадщину за законом по 4/9 частини кожний на квартиру АДРЕСА_2, з урахуванням 1/9 частини на яку має право відповідач після смерті його матері - ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті бабки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті бабки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Шатілова