Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1817/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення , що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 Федоріни 21.03.1951 р. н.

,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення , що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 Федоріни 21.03.1951 р. н.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31.01.2014 року помер її батько ОСОБА_4.

ОСОБА_3 зазначила, що коли звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, то отримала відмову, в якій нотаріус зазначив, що їй необхідно підтвердити факт родинних стосунків між нею та її батьком.

Зазначила, що в свідоцтві про народження в «графі батько» записано «Федір» але не зазначено прізвище батька. До звернення в нотаріальну контору, для отримання спадщини, вона не знала, що в свідоцтві про народження, запис у «графі батько» виконано неналежним чином.

Зазначила, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є вона та син - ОСОБА_6.

Просила суд встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється біологічним батьком - ОСОБА_3.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 31 жовтня 2014 року помер ОСОБА_4 (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів - ОСОБА_3. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 9, 4).

Після смерті ОСОБА_4, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 23).

Окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 також звернувся ОСОБА_6 (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі батько, зазначено - «Федор» (на російській мові), інформація про прізвище та по-батькові особи відсутня .

Матір'ю зазначена - «ОСОБА_7 (Парасковья, наявні виправлення) Ивановна» (а.с.4, 5).

Відповідно до свідоцтва про одруження , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 одружились 05 жовтня 1979 року (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 (мовою оригіналу), який народився 25 жовтня 1952 року його батьком є «Дмитриев Федор Васильевич», а матірю «Дмитриева Прасковья Ивановна» (а.с.36).

Відповідно до довідки Попельнастівської сільської ради Олександрійського району від 18.05.2015 року , ОСОБА_10 був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою вул. Красна, 22, с. Попельнасте з 1961 року. З ним спільно постійно проживала і була зареєстрована ОСОБА_3, з 2002 року (а.с 3).

Між позивачем та відповідачем існує спір щодо спадкового майна (а.с. 46).

Відповідно до листа від 13.05.2015 року нотаріусом було роз'яснено ОСОБА_3Ф, що для оформлення спадщини за заповітом, через державну нотаріальну контору, як спадкоємцю першої черги та для запобігання сплати податку на доходи фізичних осіб, їй необхідно надати документи, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем (а.с.7).

Суд першої інстанції зазначив, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ч.ч.1,2,3 ст 53 КпШС України).

Позивач, у разі підтвердження факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, має право на оформлення спадщини за заповітом як спадкоємець першої черги без сплати податків, що спрощує порядок оформлення права власності на рухоме майно і фактично впливає на майнові та передбачені законом права позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4, який помер 31 жовтня 2014 року за життя визнавав своє батьківство відносно ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків, довідкою Попельнастівської сільської ради Олександрійського району від 18.05.2015 року та копією заповіту, відповідно до якого ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів - ОСОБА_3.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленого цим Кодексом , звернутись до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З позовної заяви вбачається, що предметом судового спору є встановлення , що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється біологічним батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачем по справі є ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2014 року помер ОСОБА_4 (а.с. 10).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом

Окрім ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 також звернувся - ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі батько, зазначено «Федор» (на російській мові), інформація про прізвище та по-батькові особи відсутня. Матір'ю зазначена «ОСОБА_7 (Парасковья, наявні виправлення) Ивановна» .

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_8 одружились 05 жовтня 1979 року .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 (мовою оригіналу), який народився 25 жовтня 1952 року його батьком є «Дмитриев Федор Васильевич», а матір'ю «Дмитриева Прасковья Ивановна» .

Відповідно довідки Попельнастівської сільської ради Олександрійського району від 18.05.2015 року , ОСОБА_10 був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою вул. Красна, 22, с.Попельнасте з 1961 року.

З довідки виданої Попельнастівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області від 18.05.2015 року № 116 вбачається, що померлий, 31.10.2014 року, громадянин ОСОБА_4 був зареєстрований з 1961 року до дня своєї смерті за адресою: с. Попельнасте вулиця Красна ,22.

З ним спільно постійно проживала і була зареєстрована - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2002 року по теперішній час(проживає без реєстрації).

Заповіт від громадянина ОСОБА_4 у Попельнівській сільській раді посвідчувався 08.11.2005 року за реєстром №136.

Земельна ділянка під житловим будинком №22 по вулиці Красна в с. Попельнасте Олександрійського району не приватизована.

Встановлення батьківства у позовному порядку можливе, якщо дитина народилася у незареєстрованому шлюбі і її батьки відмовляються від встановлення батьківства у добровільному порядку.

Юридичний інтерес щодо встановлення батьківства мають дитина, її батьки, особи, на утриманні яких вона знаходиться.

Тому відповідно до статей 55 і 124 Конституції, а також статей 4 і 5 ЦПК право на звернення до суду з позовом про встановлення батьківства або з заявою про встановлення факту визнання батьківства чи факту батьківства належить батькам дитини. (Заяву про встановлення факту визнання батьківства і факту батьківства імовірний батько дитини подавати не може, оскільки встановлення цих фактів можливе лише у разі його смерті). Це право належить також дитині, яка досягла повноліття, ЇЇ опікуну, піклувальнику, іншим особам, на утриманні та вихованні яких знаходиться дитина. Це ж положення закріплене у другому абзаці п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України". У цій постанові підкреслено, що при зверненні з заявою особи, на утриманні якої знаходиться дитина і яка не є її опікуном або піклувальником, до участі у справі залучається орган опіки та піклування.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.03.1951 року тобто до 1 січня 2004 року відповідно до даних правовідносин необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що вірогідний батько помер 31.10.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив, що ОСОБА_4 за життя визнавав своє батьківство відносно ОСОБА_3 , що підтверджується показами свідків . Вказані обставини також підтверджуються довідкою виданої Попельнастівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області від 18.05.2015 року та заповітом відповідно до якого все майно померлий заповідав ОСОБА_3

Зазначені висновки суду не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що ОСОБА_3 проживала за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: с. Попельнасте вулиця Красна, 22 з 2002 року до дня його смерті. Проживала без реєстрації.

ОСОБА_4 проживав за зазначеною адресою з 1961 року.

Встановлене свідчить що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , почала проживати з померлим у віці коли їй виповнилось більш як 50 років. Проживала в будинку без реєстрації. Докази , що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали з дитячих років ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Докази на підтвердження того , матір'ю дитини та відповідачем велось спільне господарство до народження позивача або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, які з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства також в матеріалах справи відсутні.

Посилання суду першої інстанції на пояснення свідків, як на належні докази на підтвердження позову є необґрунтованими, оскільки зазначені пояснення не підтверджують обставин зазначені вище, а мають субєктивний характер.

Факт складання заповіту ОСОБА_4 на імя позивача не дає підстави зробити висновок , що померлий визнавав позивача своєю донькою, оскільки кожна особа має право на власний розсуд будь кому заповідати своє майно .

Приймаючи до уваги встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно встановив дійсні обставини по справі, враховуючи недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими відповідно до п.2 і п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову оскільки позивачем не надано належних та переконливих доказів відповідно до діючого законодавства на підтвердження позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення що ОСОБА_4 являється біологічним батьком ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: