Справа № 617/763/16-ц
Провадження № 2/617/17/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Вовчанський районний суд Харківської області

в складі: головуючого - суддіУханьової І.С., при секретарі - Пінчук К.К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги були змінені , в якому вона просить суд, визнати недійсним рішення XLVI сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 26.11.2013 р. «Про надання дозволу гр.ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1»;Визнати недійсним рішення ХLУІІІ сесії VI скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 31.01.2014 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр.ОСОБА_2 для. ведення особистого селянського господарства,, яка розташована по АДРЕСА_1»; Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.02.2014 р., з індексним номером 17552722, видане гр.ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 0,4936 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована АДРЕСА_1; Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 09.09.2014 р. укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований за №617, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1;Визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_4, видане ОСОБА_3 22.01.2015 р. Реєстраційною службою Вовчанського РУЮ Харківської області на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1971 га, яка розташована по АДРЕСА_2 Визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_5, видане ОСОБА_3 22.01.2015 р. Реєстраційною службою Вовчанського РУЮ Харківської області на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2965 га, яка розташована по АДРЕСА_3; витребувати у гр. ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1971 га, яка розташована по АДРЕСА_2, а також з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,2965 га, яка розташована по АДРЕСА_3 та передати їх до земель Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що вона проживає в АДРЕСА_1, де розташований її житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 0,1356 га, за кадастровим номером НОМЕР_6 та призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. В її користуванні перебувала і земельна ділянка площею 0,26 га, яка розташована навпроти її домоволодіння.

Рішенням сесії Старосалтівської селищної ради Вовчанського району від 27.10.2009 року їй було надано згоду на безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,2600 га для ведення особистого селянського господарства та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на зазначену земельну ділянку.

Технічну документацію їй було виготовлено, однак вона дізналася, що на земельну ділянку яка була надана їй у власність , рішенням ХLVI сесії VI скликання від 26.11.2013 року Старосалтівською селищною радою Вовчанського району було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і відповідачу по справі ОСОБА_2.

10.02.2014 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,4936 га що розташована по АДРЕСА_1 09.09.2014 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 вищезазначену земельну ділянку.

З вищевказаними обставинами позивач погодиться не може тому вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник змінені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх в повному обсязі .

Представник відповідача, Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з"явилися , належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання , про причини не явки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнав , пояснивши, що вони безпідставні та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі .

Суд, заслухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області від 26 листопада 2013 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,5000 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 для подальшої передачі у власність в межах норм безоплатної приватизації.(а.с.6)

З рішення від 31 січня 2014 року Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області XLVIII сесії VI скликання, суд вбачає, що затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1.(а.с.7)

Згідно Постанови Вовчанського районного суду від 27 липня 2015 року, ОСОБА_1 З І. зверталася до суду з адміністративним позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області про скасування рішення селищної ради від 31 січня 2014 року, позов було задоволено та скасовано рішення XLVIII сесії VI скликання селищної ради від 31.01.2014 року «Про скасування рішення селищної ради від 27 жовтня 2009 року « Про надання згоди на безоплатну передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та дозволу на виготовлення на неї технічної документації».(а.с.15-17)

З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 вересня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 земельну ділянку , яка розташована по АДРЕСА_1, розміром 0,4936 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1.(а.с.25-27)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Стаття 140 ЗК України визначає підстави припинення права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. «Г» ч.3 ст.152, ч.1 ст.153, ч.1 ст.155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельне законодавство базується на принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю (пункти б, в, г статті 5 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.5 статті 84 Земельного кодексу України держава набуває права власності на землю у разі:а) відчуження земельних ділянок у власників з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;б) придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;в) прийняття спадщини;

г) передачі у власність державі земельних ділянок комунальної власності територіальними громадами; ґ) конфіскації земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 статті 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1,4 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно статті 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до ч. 1 статті 29 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Відповідно до пп.6 п. 2.8 Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Відповідно до п. 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно пункту «в» ч.1 статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

Відповідно до частин 1,2,3,5 статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Таким чином, суд встановив , що викладені обставини у позовній заяві не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні , таким чином , суд вважає , що позовні вимоги ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , про скасування рішення, не об'єктивні та такими , які не підлягають. задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 11,15, 60, 179, 197 ,209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 203, 215,328 Цивільного Кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району, Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , про скасування рішення, відмовити в повному обсязі .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -