Справа № 364/1039/17
Провадження № 6/364/9/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року, суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Володарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Володарського районного суду Київської області із вказаною заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване щодо нього, як боржника, ухвалою Володарського районного суду Київської області від 03.04.2009 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 03.04.2009 року Володарський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою задоволив подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції Київської області та встановив ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобовязань.

Відповідно до листа начальника Володарського районного відділу ДВС від 31.08.2017 року, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення та виконавчий лист № 2-452, виданий 13.05.2008 року Володарським районним судом Київської області, повернуто стягувачу.

24.06.2017 року, при спробі перетину кордону, було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з обмеженням у праві виїзду за кордон, відповідно до ухвали Володарського районного суду Київської області від 03.04.2009 року.

За таких обставин, заявник просить суд постановити ухвалу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відкритті провадження за поданою заявою слід відмовити, так як у відповідності до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, було застосоване до ОСОБА_1, як до боржника до виконання ним зобов'язання по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-452 виданого Володарським районним судом Київської області 13.05.2008 року.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження права виїзду за кордон вбачається, що тимчасове обмеження у виїзді за кордон, є порушенням його особистих немайнових прав, захищених Конституцією Україні та Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та які він має право захищати в судовому порядку.

Пунктом 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень чітко зазначено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

- повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону;

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3,5 - 7,9 - 12,14,15частини першої статті 39 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

Відповідно до п. 11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що державний виконавець не пізніше наступного дня після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзді за межі України до виконання нею своїх зобов'язань направляє засвідчену копію цієї ухвали для виконання до адміністрації Державної прикордонної служби. У разі виконання боржником своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідно постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до адміністрації державної прикордонної служби для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Аналогічна норма діє і у чинному на даний час Законі України «Про виконавче провадження».

Отже, у разі закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49 (повна сплата боргу за виконавчим документом) Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про скасування заходів примусового виконання рішення, у тому числі, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

На підставі викладеного суд вважає, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, у разі незгоди з ухвалою суду особа має право оскаржити її в апеляційному порядку, а припинення такого обмеження покладено на державного виконавця.

Отже, нормами діючого законодавства не передбачено можливості скасування установленого ухвалою суду тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України шляхом подачі цією особою заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка вважає, що її права порушені в зв'язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. При цьому, скаржник у даному випадку це своє процесуальне право вже реалізував.

В той же час, статтею 377-1 ЦПК України, передбачено порядок розгляду питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень. Цивільний процесуальний кодекс не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

На це звертали свою увагу Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015) зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що у відкритті провадження по даній скарзі необхідно відмовити та роз'яснити позивачу право на звернення додержаного виконавця щодо скасування встановленого тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а в разі відмови у вчинені таких дій - до суду в порядку ст.383 ЦПК України.

При цьому, судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст.ст. 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Володарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області.

Суддя О. В. Ткаченко