Справа № 209/252/17
Провадження № 2/209/545/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в період вагітності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.

На обґрунтування позову зазначила, що з 26 липня 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу вона завагітніла. В теперішній час знаходиться на обліку в акушерсько-гінекологічній службі КЗОЗ «ЦПМСД №1», термін вагітності становить 32 тижні. З листопада 2016 року сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не мають спільного бюджету. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. З 16 січня 2017 року вона перебуває у відпустці по вагітності та пологам, заробітну плату за місцем роботи не отримує, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідача для забезпечення повноцінного харчування та належних умов для збереження свого здоров'я та народження здорової дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримувала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову. Також пояснила суду, що з травня 2016 року вона та відповідач проживали однією сім'єю за її місцем мешкання, у червні вона завагітніла, а в липні 2016 року вони зареєстрували шлюб. Відповідач не працював, шукав роботу. Згодом пішов служити за контрактом до Збройних Сил України. Коли їй стало відомо про подружню зраду відповідача, вони, за її пропозицією, припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання. На обліку у медичному закладі по вагітності вона перебуває з 25 серпня 2016 року. Відповідач з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин матеріальну допомогу на її утримання не надає. Вона проживає разом із своєю малолітньою дочкою від попереднього шлюбу. За час перебування у відпустці по вагітності та пологам за місцем її роботи їй виплатити 14000 грн. Ніяких інших доходів вона не має. Відповідач щомісячно отримує грошове забезпечення військовослужбовця в розмірі 7200 грн. і має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що з позивачкою він познайомився у черні 2016 року через мережу Інтернет. На той час він мав ІІ групу інвалідності внаслідок поранення на військовій службі. В серпні 2016 року позивачка вигнала його з її квартири через те, що він не мав роботи та заробітку. 01 вересня 2016 року інвалідність з нього знята і він почав шукати роботу. З 20 вересня 2016 року він служить за контрактом у Збройних Силах України. До грудня 2016 року він регулярно надавав позивачці матеріальну допомогу, в неї знаходилася його банківська картка і вона самостійно розпоряджалася його грошима. Зараз він щомісячно отримує грошове забезпечення військовослужбовця в розмірі 7000 грн. З 2010 року за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки його доходів. Також на підставі рішення суду з 2010 року з нього щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом. Позивачці було відомо про його матеріальні зобов'язання. Виконавчі листи знаходяться на виконання в ДВС. Він щомісячно надсилає дочці та батькові по 500,00 грн., купує для батька ліки. Крім того, він повертає кредит банку, який був взятий ним для придбання квартири.

Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2016 року у Заводському районному у місті Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11).

Як зазначила позивачка в судовому засіданні під час фактичних шлюбних відносин з відповідачем, а саме в червні 2016 року, вона завагітніла.

Згідно довідки № 15 від 23 січня 2017 року, що видана Комунальним закладом охорони здоров'я Кам'янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" (а.с. 8), позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в акушерсько-гінекологічній службі з приводу вагітності, станом на 23 січня 2017 року строк вагітності становив 31 тиждень.

З 16 січня 2017 року позивачка не працює, знаходиться у відпустці по вагітності та пологам, що підтверджується довідкою ТОВ "АТБ-маркет" від 24 січня 2017 року, вих. № 0-ОК (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно частин 1 та 2 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання на період вагітності та до досягнення народженою нею дитиною трирічного віку.

З урахуванням матеріального становища відповідача, який служить за контрактом у Збройних Силах України, щомісячно отримує грошове забезпечення в розмірі 7000 грн., за рішеннями суду зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання батька і дитини від попереднього шлюбу, суд вважає, що з нього на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки доходів, а не 1/4 частки, як про це заявлено в позові.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в період вагітності.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Кам'янське (Дніпродзержинська) Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОПКПП НОМЕР_1, аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року та протягом трьох років після народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги адвокатом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.