Справа № 286/1942/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Креденець О. А.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, співвідповідач Овруцька міська рада Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови, зобовязати виконком Овруцької міської ради визначити межі та межові знаки між суміжними землевласниками земельної ділянки за адресою: м. Овруч, вул. Ручейна. 27. В обґрунтування вимог зазначала, що вона є власником 38/100 частин житлового будинку №27 по вул. Ручейній в м. Овруч Житомирської області та земельної ділянки площею 0,038 га. для обслуговування 38/100 частин житлового будинку №27/1 по вул. Ручейній в м. Овруч Житомирської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2007 року та рішення Овруцького районного суду від 23.11.2007 року. За адресою: АДРЕСА_2 проживає відповідач, який самовільно, без відповідного дозволу, здійснив забудову господарської будівлі, безпосередньо перед вікнами її будинку, встановивши глухий бетонний паркан, який на даний час знаходиться а аварійному стані і його падіння може пошкодити стіну її будинку. Також сусідом, без її дозволу приватизовано частку землі, яка не відповідає долевому співвідношенню будинку, який розташований на загальній земельній площі 0,1359 га. Враховуючи наведене, на підставі ст.376 ЦК України просила задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просять суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просили в їх задоволенні відмовити.

Співвідповідач в судове засідання не з»явився, але надав заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просить у задоволенні позову до Овруцької міської ради відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши представлені матеріали вважає, що в задоволенні позову слід задовольнити за наступними підставами.

Представником позивачки представлені суду рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23.1.2007 року по справі №2-1649/07 про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку в розмірі 0,038 га., для обслуговування 38/100 частини житлового будинку №27/1 по вул. Ручейній в м. Овруч Житомирської області (а.с.10); свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене 02.08.2007 року на 38/100 частин житлового будинку 327, що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Ручейній, який належав померлому 01.02.2007 року ОСОБА_4 (а.с.11); витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15649478, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Ручейній,27 в місті Овруч Житомирської області за ОСОБА_1 в 38/100 частинах (а.с.12); рішення тридцять сьомої сесії 5 скликання Овруцької міської ради від 07.09.2010 року №244 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) (а.с.13); акт погодження від 01.10.2010 року суміжностей земельної ділянки ОСОБА_5 (а.с.14); протокол погодження суміжностей земельної ділянки землевласника ОСОБА_5 (а.с.15).

Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цивільного призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні заходи, шумове забруднення тощо.)

Листом начальника управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 10.02.2017 року на адресу ОСОБА_1 надано роз»яснення, що прийняття рішення про передачу у власність чи користування земельних ділянок, визначення містобудівних умов і обмежень забудови окремих територій міста, перевірка дотримання при розміщенні об»єктів відповідності умов використання земельної ділянки містобудівним умовам і обмежень, містобудівній документації, є виключно компетенцією органів місцевого самоврядування (а.с.17).

Відповідно до листа Овруцької міської ради Житомирської області від 27.03.2017 року №К-185/02-17 на ім»я ОСОБА_1, слідує, що при виготовленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована АДРЕСА_3 розробником були недотримані вимоги статті 198 Земельного кодексу України та п.2.8, 3.13 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, а тому пропонують звернутися з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с.16)

Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимогст. 376 ЦКправо на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 України таст. 391 ЦК України).

Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З роз'яснень, викладених у п.п. 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі, передбачені законодавством України, заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Матеріали справи не містять даних, що відповідачу, як особі, яка здійснила самочинне будівництво, видавалися приписи про усунення порушень чи про притягнення її до відповідальності у зв'язку з цим.

В ст. 96 ЗК України зазначено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов'язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

За змістом ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач пояснила, що на прохання діда відповідача вона надала дозвіл на облаштування хвіртки на її земельній ділянці для зручності виходу останньому на центральну дорогу. Вказаний дозвіл вона дала будучі молодою і на той час не розуміла вартості землі, тому на даний час хоче повернути собі втрачену землю.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що являються сусідами сторін за час їх проживання між сусідами була збудована дерев»яна огорожа, яка потім була замінена металевою сіткою, а на даний час відповідачем на місці вказаної огорожі зведений бетонний паркан .

Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та зобов»язання визначення межових знаків, позивач повинен довести факт порушення його прав, вчинення неправомірних дій відповідачем, причинний зв'язок між діями відповідача і порушенням прав позивача, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Позивачем не надано суду достатньо належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем її права на користування земельною ділянкою, зокрема відповідних актів земельної комісії, які б встановили факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем станом на час звернення до суду, розмір площі самовільно захопленої ділянки, будь-яких приписів усунення виявлених порушень добросусідства, висновку земельно-технічної експертизи , актів органів контролю по дотриманню земельного законодавства по використанню земельних ділянок, тому в задоволенні позову слід відмовити .

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 196, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Овруцької міської ради Житомирської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8