Справа № 148/1729/16-ц
Провадження №2/148/91/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретарів Лавренюк А.М., Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Заозернянська сільська рада Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 травня 2002 року відповідач ОСОБА_2 продав їй прийнятий ним у спадок після смерті 03.04.1999 року матері ОСОБА_3 житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 38,4 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, з сараєм, позначеним літерою «Б», розташований по вул.Садовій, № 4 в с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області. За вказанимй будинок позивач заплатила відповідачеві 1500 грн. Про отримання коштів за проданий будинок відповідач написав розписку, та згодом передав позивачу технічний паспорт на будинок. Нотаріально договір купівлі-продажу будинку між сторонами не оформлявся. Одразу ж після придбання будинку позивач стала ним користуватись і користується до цього часу. З 28.05.2002 року вона стала проживала в даному будинку, добросовісно і відкрито володіючи даним житловим будинком понад 10 років. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснили, що з 2002 року позивач відкрито то добросовісно володіє будинком. Про добросовісність її володіння свідчить те, що вона придбала будинок у відповідача, якого вважала власником, єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 В інший спосіб позивач не в змозі захистити своє право володіння, так як відповідач відмовляється посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, посилаючись на свій стан здоровя. Вважають, що оскільки позивач володіє та користується спірним будинком більше десяти років, за нею повинно бути визнано право власності в порядку ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 42).

Представник третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача - Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла письмова заява з проханням розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що будинок № 4 по вул. Садовій в с. Заозерному Тульчинського району Вінницької області згідно свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 26 жовтня 1999 року, належав ОСОБА_3 та її право власності було зареєстровано Тульчинським МБТІ за реєстровим № 306 (а.с.11, 145).

Також судом встановлено, що 03 квітня 1999 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 053259, виданого 05 квітня 1999 року Виконкомом Заозернянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.17).

З копії заповіту від 23 грудня 1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_4, судом встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму сину ОСОБА_2 (а.с. 91).

З копії спадкової справи № 370/99, відкритої після смерті 03.04.1999 року ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_2 після смерті матері спадщину прийняв та 27.10.1999 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями по вул. Садовій, 4 в с. Заозерному Тульчинського району Вінницької області (а.с. 97).

Встановлено судом та не заперечено сторонами того факту, що 27.05.2002 року ОСОБА_1 купила у відповідача ОСОБА_2 вищевказаний житловий будинок, сплативши йому 1500 грн., про що він надав власноруч написану розписку (а.с. 56).

Відповідно до довідки виконкому Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 429 від 04 липня 2016 року, ОСОБА_1 дійсно з 2002 року користується земельною ділянкою та житловим будинком, які знаходяться за адресою: вул. Садова, 4, с. Заозерне, Тульчинський район, Вінницька область (а.с.16).

Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку вартості будинковолодіння, розташованого за адресою: вул. Садова, 4, с. Заозерне, Тульчинський район, Вінницька область, вартість цього будинку без вартості земельної ділянки становить 24077 гривень.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 135-136), відповіді Мукачівського РВ ДВС від 06.03.2017 року судом встановлено, що будинок № 4 по вул. Садовій у с. Заозерному Тульчинського району Вінницької області не перебуває під арештом, на нього не накладено інші заборони та обтяження.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Право власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15,16 ЦК та ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Відповідно до абз.1 ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З урахуванням наведеного задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно в силу набувальної давсності на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: - добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володідець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК).

Як підставу, що свідчить про добросовісність заволодіння нею спірним будинком, ОСОБА_1 зазначає угоду купівлі-продажу, укладену між нею та відповідачем ОСОБА_2

Однак, як зазначено вище, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захопення (заволодіння) чужою річчю.

За таких обставин в даних правовідносинах відсутній такий критерій для застосування ст. 344 ЦК України як добросовісність заволодіння, оскільки позивачеві відомо про те, що спірний будинок належить іншій особі - відповідачеві, що зокрема, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, та придбаний нею за нікчемною угодою, яка не оформлена нотаріально.

З огляду на встановлені обставини, суд не може прийняти заяву відповідача про визнання позову, оскільки вона суперечить нормам чинного законодавства та не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 344 ЦК України ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 215 ЦПК України, Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Заозернянська сільська рада Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко