Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1842/17 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ПАТ «Державний ощадний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено , що 20.09.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір № 7781371, згідно якому відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн. зі сплатою 26 % річних за користування кредитом та зобовязався повернути впродовж 36 місяців.

У забезпечення вказаного кредитного договору позичальником між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 2240 від 20.09.2013 року та з ОСОБА_6 укладено договір поруки № 2241 від 20.09.2013 року, де поручителі зобовязались відповідати перед ОСОБА_7 за виконанням позичальником своїх зобовязань по кредитному договору, і у випадку невиконання боржником будь якого зі своїх зобовязань відповідачів відповідають перед банком як солідарні боржники.

ОСОБА_4 має заборгованість за кредитним договором станом на 10.10.2016 року в розмірі 23 156, 92 грн., а саме 17644, 67 грн. тіло кредиту, 2 943, 92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, 2021, 55 грн. збитки від інфляції за час виникнення заборгованості; 546, 78 грн. три відсотки річних від простроченої суми грошового зобовязання, яку банк просив стягнути з відповідачів солідарно.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 20588, 59 грн., витрати на оголошення у пресі в сумі 630,00 грн., судовий збір 1378, 00 грн..

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Державний ощадний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні інфляційного збільшення заборгованості в сумі 2021,55 грн. та 3% річних від суми заборгованості в сумі 546,78 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно якого стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на їх користь інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2021,55 грн. та 3% річних від суми заборгованості в сумі 546,78 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, направивши суду відповідне письмове клопотання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки позивач оскаржує рішення суду тільки в частині відмови у стягненні інфляційних витрат і 3% річних, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення суду переглядається лише в частині про відмову у стягненні інфляційних втрат і 3%річних.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідачів інфляційних втрат і 3 процентів річних , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі проживають в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, а згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нараховані боржнику штрафи не підлягають стягненню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір № 7781371, згідно якому відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн. зі сплатою 26 % річних за користування кредитом та зобовязався повернути впродовж 36 місяців. (а.с.19-23)

Того ж дня між ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були укладені два договори поруки №№ 2240 та 2241, за якими поручителі зобовязалися відповідати перед ОСОБА_7 за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарні боржники в повному обсязі. Пунктом 10.1.1 договорів поруки передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє протягом тридцяти років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобовязання за кредитним договором та зобовязань поручителя за цим договором.(а.с.2732, 33-38).

У зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань позичальником утворилася заборгованість станом на 10.10.2016 року в розмірі 23 156, 92 грн., а саме 17644, 67 грн. тіло кредиту, 2 943, 92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, 2021, 55 грн. збитки від інфляції за час виникнення заборгованості; 546, 78 грн. три відсотки річних від простроченої суми грошового зобовязання.(а.с.6-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобов'язання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обов'язок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми у повному обсязі.

Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані ним збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов'язання, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань позичальником станом на 10 жовтня 2016 року ОСОБА_7 здійснені інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 1974,75 грн., інфляційні нарахування на суму прострочених процентів 46,80 грн., 3% річних на прострочений кредит на суму 519,77 грн. і 3% річних на суму прострочених процентів 27,01 грн., а всього ОСОБА_7 нараховано 2021,55 грн. інфляційних нарахувань і 546, 78 грн. 3% річних.

Вказані суми заборгованості у відповідності до ст.ст.625, 559 ЦК України підлягають стягненню з боржника і з кожного із поручителів окремо у солідарному порядку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанцій в оскаржуваній частині на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про - стягнення з боржника і з кожного із поручителів окремо у солідарному порядку інфляційних втрат і 3% річних, а також компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції по 505, 27грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року по цій справі частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з боржника ОСОБА_4 та з поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кожної окремо як солідарних з ОСОБА_4 боржників на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» 2021,55 грн. (дві тисячі двадцять одна гривня 55 коп.) інфляційних нарахувань на визначену станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 7781371 від 20 вересня 2013 року, і 546,78 грн. (пятсот сорок шість гривен 78 коп.) 3% річних, нарахованих станом на 10 жовтня 2016 року за прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором №7781371 від 20 вересня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» по 505, 27 грн. (пятсот пять гривень 27 коп.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: