Справа №487/2216/16-ц 23.03.2017 23.03.2017 23.03.2017
Провадження №22-ц/784/737/17
справа № 487/2216/16-ц
провадження № 22ц/784/737/2017 Головуючий у першій інстанції:Корнешова Т.В.
категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

23 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року

за позовом

Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі - Департамент) до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених державних коштів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Департамент звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених державних коштів.

Позивач зазначав, що відповідачу відповідно до його заяви до управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2015 року по лютий 2016 року. В результаті обміну даними з державною податковою інспекцією було виявлено, що ОСОБА_4 не задекларував доходи, які він отримував в період, за який обчислюється розмір субсидії. В зв'язку з цим виникла переплата державних коштів в розмірі 745 грн.80 коп.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно повертати кошти, позивач просив суд стягнути з відповідача вказаний розмір надміру виплачених державних коштів.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради кошти державної субсидії в розмірі 745 грн.80 коп., та 1378 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення за його безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_4 від 2 вересня 2015 року, а також його декларації про доходи і витрати за 2014 рік, Департамент призначив відповідачу з травня 2015 року житлову субсидію за правилами Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року (далі - Положення).

Із наданих державною податковою інспекцією даних Департаменту стало відомо, що відповідач не задекларував доходи, отримані ним в 2014 році в розмірі 8289 грн. 16 коп.

В зв'язку з цим виникла переплата субсидії щомісячно на 74 грн. 58 коп., що за період з 1 травня 2015 року по 29 лютого 2016 року склало 745 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог п. 20 Положення сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов'язку повернути Департаменту надміру сплаченої субсидії в розмірі 745 грн. 80 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що зазначений дохід в розмірі 8289 грн. 16 коп. він отримав від продажу брухту дорогоцінних металів Національному банку України, які отримав у спадок, а тому на його думку такий дохід не має декларуватись для отримання субсидії, є наслідком помилкового тлумачення вимог п. 8 Положення, яким визначено доходи, що не включаються у сукупний дохід для призначення житлової субсидії.

Посилання апеляційної скарги на лист Державної фіскальної служби України від 1 квітня 2016 року, не можуть братись до уваги, оскільки даний лист не стосується порядку надання житлової субсидії, а містить лише інформацію про те, що сума доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

До того ж, відповідачем не надано належних доказів того, що зазначені дорогоцінні метали він отримав саме у спадок.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська