Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1866/17
Провадження №2-з/433/13/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року суддя Троїцького районного суду Луганської області Суський О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з останнього на його користь борг в сумі 63 000 доларів США та три відсотки річних в сумі 141 296,35 грн.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду, позивач ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на все майно, що належить відповідачу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості поданої заяви, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Обовязок доведення необхідності накладення арешту, а також наявності ризиків, передбачених абз. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України покладається на особу, яка подала таке клопотання.

ОСОБА_1 заявлено вимоги про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно, що належить відповідачу. Разом з тим відомостей щодо його вартості, а також обґрунтування необхідності застосування саме такого заходу забезпечення позову суду не надано, оскільки сама заява про забезпечення позову обґрунтована лише припущеннями позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І.Суський