АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Шахової О.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року названу скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати зазначену ухвалу суду з постановленням нової ухвали по суті скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із безпідставності поданої скарги.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 23 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

23 березня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із цим, приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. було накладено заборону відчуження квартири, що є предметом іпотеки, до припинення правовідносин за договором іпотеки (номер запису про обтяження: 2727420).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 березня 2007 року у розмірі 5 921 049 грн. 51 коп.

24 лютого 2011 року видано виконавчий лист № 2-1434/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 5 921 049 грн. 51 коп.

12 квітня 2011 року відкрито виконавче провадження № 25836896, та накладено арешт на все майно ОСОБА_1

02 жовтня 2013 року державним виконавцем складено Акт про реалізацію предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_1.

02 жовтня 1013 року постановою державного виконавця звільнено майно боржника з-під арешту та скасовано заборону його відчуження.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до постанов державного виконавця були скасовані арешт та заборона на нерухоме майно. Зазначає, що іпотека припинилася з моменту реалізації квартири на прилюдних торгах, а відтак запис про обтяження зазначеної квартири у вигляді заборони на нерухоме майно повинен бути виключений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначене обтяження є похідним від обтяження нерухомого майна іпотекою, а тому відповідний запис також підлягав виключенню державним виконавцем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки, відповідно до цього Закону.

Таким чином, після реалізації предмету іпотеки підлягає виключенню запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Утім, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, а саме: квартири АДРЕСА_1, вказану квартиру витребувано з володіння переможця відповідних торгів.

Судове рішення на час розгляду даної справи набрало законної сили.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що оскільки, на час розгляду даної скарги, визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, а саме: квартири АДРЕСА_2, то зобов'язання за договором іпотеки не припинилися, а відтак підстав для виключення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту реалізації квартири на прилюдних торгах, іпотека припинилася, колегія суддів не приймає, оскільки прилюдні торги судом визнані недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно прийнято до уваги, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року було визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), оскільки предметом цієї скарги є саме дії головного державного виконавця Крайчинського С.С., які мали бути вчинені в конкретно визначений час - в день проведення торгів, та такі дії державного виконавця мали бути вчинені відповідно до вимог чинного законодавства, яке діяло на той час, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 26 вересня 2017 року постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну представника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Н.В. Поліщук

О.В. Шахова