13.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/5054/17
Єдиний унікальний номер № 205/5054/17
Провадження № 2/205/2733/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємтсво «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.08.2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, третя особа КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_2 на підставі ордеру від 26.12.1972 року на сімю з чотирьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (онук), ОСОБА_5 (мати). ОСОБА_2 є рідною матірю позивача. З 2009 року позивач зі згоди ОСОБА_4 почала постійно проживати у вказаній квартирі без реєстрації, вела спільне господарство з ОСОБА_4, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_4 помер 13-15 січня 2017 року, позивач займалась його похованням. Після його смерті і по теперішній час позивач продовжує проживати в квартирі. Позивач зверталась до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради з проханням змінити умови договору найму з ОСОБА_4 на позивача, однак їй було відмовлено.

Позивач просила суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 37 в будинку № 30 по вул. Камянській у м. Дніпрі.

У заяві від 13.09.2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 просила розглядати справу без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Новокодацької районної у м. Дніпрі ради у заяві від 05.09.2017 року просила розглядати справу без її участі, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі спільного рішення Обєднаного построечного комітету та адміністрації тресту «Дніпровськпромбуд» від 14.12.1972 року № 18 ОСОБА_9 видано ордер № 598 від 26.12.1972 року на квартиру АДРЕСА_1 на сімю з 4-ьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (онук), ОСОБА_5 (мати) (а.с. 8).

Згідно довідки № 1365, виданої КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради від 22.06.2017 року, у вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 22.09.1977 року по день смерті 09.09.2010 року), внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 11.09.1997 року по 24.01.2017 року), внук ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 17.08.1996 року по день смерті 16.08.2009 року), ОСОБА_12 (а.с. 23).

З 2009 року позивач ОСОБА_1 зі згоди ОСОБА_4 почала постійно проживати у ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації, вела з ним спільне господарство, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_4 помер 13-15 січня 2017 року (а.с. 13), позивач займалась його похованням. Після його смерті і по теперішній час позивач продовжує проживати в квартирі. Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач зверталась до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради з проханням змінити умови договору найму з померлої матері ОСОБА_2 на позивача, однак їй було відмовлено (а.с. 10).

Відповідно до ст. 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Частиною 2 статті 64 ЖК Української РСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою

всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

На підставі ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом тривалого часу, а, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 55, 124 Конституції України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. 64-65, 106 ЖК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 37 в будинку № 30 по вул. Камянській у м. Дніпрі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова