Справа № 265/1878/17
Провадження № 2/265/769/17
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

17 березня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно зведене нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно зведене нерухоме майно.

Суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху за наступними підставами.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Оскільки суд не може заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинне залишатися винятковим способом захисту права. За таких обставин, позивачу необхідно вказати, чи звертався він до компетентних органів з питання узаконення самочинно збудованого нерухомого майна, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання, чи було нерухоме майно прийнято в експлуатацію з зазначенням документів, на підтвердження цього.

Таким чином, в порушення ст. 119 ЦПК України, позивач не навів обставини порушення його права та не зазначив докази на підтвердження цього.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач просить визнати право власності на самовільно зведене нерухоме майно, вка-зуючи в позовній заяві ціну позову 62 000 грн.. При цьому, доказів на визначення вартості спірного майна на час пред'явлення позову позивачем не надано, тому на момент предявлення позову встановити точно ціну спірного майна неможливо.

Відповідно до ч.2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точно його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до абз. 3 п. 16 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина другастатті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Відповідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подачу фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 гривень та не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати-6890 гривень.

Таким чином з урахуванням предмету позову розмір судового збору попередньо неможливо визначити.

Доданий до позову документ, на підтвердження сплати судового збору не може бути врахований, оскільки сплачена позивачем ставка судового збору в розмірі 662,00 гривень, яка визначена з ціни позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків.

Таким чином, позивачу необхідно вказати, в чому полягає спір про право, з зазначенням доказів на підтвердження цього, надати докази на визначення вартості спірного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно зведене нерухоме майно - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки.

В разі не усунення недоліків в п'ятиденний термін від дня отримання копії ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мельник І.Г.