Справа № 462/312/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Постигач О.Б.

при секретарі- - Ящук К.В.

за участю представника позивача - Дмитрука М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничтеплоенерго» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулося в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути із відповідачів 6956 грн. 29 коп. заборгованості за послуги з центрального опалення за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року, 766 грн. 68 коп. інфляційних втрат та 163 грн. 52 коп. три відсотки річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником і виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, в тому числі відповідачам за адресою: АДРЕСА_1, якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обов'язків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості в зазначеному вище розмірі за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та зазначив, що нарахування відповідачам оплати за теплову енергію є правомірним. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов заперечив, посилаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, просив суд відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що відповідачі немають жодної заборгованості перед позивачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до Закону України № 1198 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено частиною 4 та визначено, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Вказаний закон набрав чинності з дня його опублікування 07.06.2014 року, а тому нарахування оплати за теплову енергію для населення та проведення розрахунків із виконавцем послуг почалось з 01.07.2014 року.

Позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке відповідно до Закону України «Про теплопостачання» і Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником і виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, надає такі послуги відповідачам до будинку, в якому вони проживають, на на АДРЕСА_1.

Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актами про використання теплової енергії (а.с.8-15). Площа квартири відповідачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.

Частиною 1ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення; повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 24.06.2016 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» відмовлено у видачі судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 боргу за житлово-комунальні послуги (а.с.17).

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.70-77), відповідачі не оплачували ЛКП «Залізничнетеплоерего» за теплову енергію з 6956 грн. 29 коп. заборгованості за послуги з центрального опалення за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року.

Позивач просить стягнути 766,68 грн. інфляційних витрат та 163,52 грн. три відсотки річних за прострочення сплати заборгованості за послуги за теплову енергію та центральне опалення.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція виловлена у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтн 2013 року Справа № 6-59цс13.

Суд не бере до уваги покликання відповідачів на те,що між сторонами відсутні укладені договори про теплопостачання як на підставу звільнення від оплати вартості послуг з теплопостачання, оскільки згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так само відповідачі не надали суду жодних доказів того, що вони не користуються послугами з теплопостачання, такі послуги неналежної якості або ж що їх квартира від'єднана від мереж теплопостачання в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, відповідачами не доведено ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх заперечень та не спростовано позовних вимог, а тому з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача заборгованість за теплову енергію в розмірі 6956 грн. 29 коп. заборгованості за послуги з центрального опалення за період з 01.07.2014 року по 01.02.2017 року, 766 грн. 68 коп. інфляційних втрат та 163 грн. 52 коп. три відсотки річних.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно 1600,00 грн. судових витрат, сплачених позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст.64 ЖК України, ст.ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничтеплоенерго» 6956 (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 29 коп. заборгованості за послуги з центрального опалення, 766 (сімсот шістдесят шість) грн. 68 коп. інфляційних втрат та 163 (сто шістдесят три) грн. 52 коп. 3 % річних за період з 01.07.2014р. по 01.02.2017р., всього 7886 (сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничтеплоенерго» 1600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.