АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22ц/796/8360/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» (далі КП "Київблагоустрій"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, про визнання дій незаконними та стягнення завданої майнової шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив визнати незаконними дії КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради щодо знищенню належного їй на праві власності нерухомого майна, а саме нежитлового торгового приміщення будівлі літери «А» площею 17,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути завдану матеріальну шкоду у розмірі 526 130, 00 гривень.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року провадження у справі відкрито.

До початку розгляду справи по суті КП «Київблагоустрій» подано клопотання про закриття провадження у справі в частині вимоги про визнання незаконним дії із демонтажу (знищенню майна).

Клопотання обґрунтовано тим, що спір в частині визнання дій із демонтажу незаконними носить характер публічно-правового, оскільки позивач фактично оскаржує рішення (доручення) прийняте Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради у відповідності до його владних управлінських функцій,щодо вживання заходів демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою по АДРЕСА_1, до виконання яких було залучено підпорядковане Департаменту комунальне підприємство.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 25 травня 2017 року, заяву комунального підприємства задоволено, провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про визнання дій із демонтажу незаконними закрито.

Не погодившись з ухвалою суду представник ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати як незаконну та постановити нову, якою відмовити КП «Київблагоустрій» у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

На обґрунтування своїх доводів, вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо віднесення відповідача до суб'єкта владних повноважень та безпідставно закрив провадження по суті позовних вимог, які позивачем не заявлялись. Зазначає, що позивач заявив вимогу щодо визнання дій КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради саме по знищенню належного нерухомого майна, а не демонтажу тимчасової споруди. Апелянт зазначає, що звернувся з позовом до місцевого суду загальної юрисдикції з метою захисту цивільних прав та інтересів, а не з метою оскарження рішення органу влади про демонтаж споруди, тому позов, на його думку підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач КП «Київблагоустрій» підпорядкований органу державної влади,а тому вимоги про визнання незаконними його дій з демонтажу носять публічно-правовий характер та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається, звернувшись з позовом до КП "Київблагоустрій" про визнання дій по знищенню належного нерухомого майна незаконними, представник ОСОБА_3 обґрунтовує вимоги тим, що об'єкт по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Цей об'єкт не є тимчасовою спорудою та самочинним і рішення про його знесення не існує. В той час, КП "Київблагоустрій", на виконання Доручення № 296/08-15 від 25 серпня 2015 року №004-8405 Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (залученого в справі в якості третьої особи) щодо вжиття заходів демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою по АДРЕСА_1, вчинив дії по знищення майна,що призвело до порушення права власності позивачки та спричинення її значної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

За роз'ясненнями викладеними в п .1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав, то залежно від змісту вимог та суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи положення статті 1 ЦК та статті 2 КАС, не є публічно правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, не зважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що відносини, які склалися між ОСОБА_3 та КП «Київблагоустрій», випливають з майнового права та спрямовані на захист її цивільних прав.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що між ОСОБА_3 та КП «Київблагоустрій» виник спір про право цивільне, а тому, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, спір не є публічно-правовим і має розглядається у порядку цивільного судочинства.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вказаних обставин не перевірив та прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 щодо дій ПК "Київблагоустрій" саме щодо знищення її майна та заподіяння її шкоди (збитків) .

З урахуванням викладеного, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: