Справа 510/2022/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.10.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Ренійська міська рада Одеської області) про зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином сповіщений в порядку ч. 5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не з'явився. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 103973 від 19.06.2017 р.) направили до суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягали, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, власники - ОСОБА_1 та ОСОБА_4; копія свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, власник ОСОБА_1; копія домової книги з відміткою про реєстрацію ОСОБА_2.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачка є власником ? житлового будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 29.10.1993 року. У будинку зареєстрований таким, що проживає ОСОБА_2, який є відповідачем по справі, що він з 2010 р. у житловому будинку не мешкає, особистих речей не має, виїхав з міста п'ять років назад, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання.

Відповідач не є власником нерухомого майна за зазначеною адресою, в будинку не проживає, не є членом її сім?ї, оскільки шлюб між ним та позивачкою розірвано 06.08.2010 р., про що свідчить відмітка в паспорті про розірвання шлюбу, актовий запис № 60, таким чином, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за зазначеною адресою у відповідача відсутні. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою відповідач створює позивачці перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів власника.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що по справі мають місце правовідносини пов'язані із правом власності.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності позивача на будинок АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 29.10.1993 року. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у належному позивачці будинку, однак фактично в ньому не проживає.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб

Згідно ПВСУ від 01.03.2016 р. № 825/1335/13-а відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку із вищевикладеним, суд вбачає всі правові підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку, шляхом позбавлення його права користування житловим приміщенням, оскільки він не є власником вказаного житлового будинку, не є членом сім'ї власника житлового будинку, своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою відповідач створює позивачці перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів як власника житлового будинку.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 346, ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

3. Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін