Єдиний унікальний номер 741/294/17
Провадження № 2/741/227/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 05 травня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2008 року. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті батька, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали ОСОБА_3 на підставі державного акта серії НОМЕР_3. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, йому (позивачу) відмовлено у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_1, просив справу розглядати без участі їх представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 успадкував після смерті дружини - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2008 року (а.с. 13), копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_4 від 28 вересня 2016 року (а.с. 17), копією технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 5 вересня 2016 року (а.с. 18-21) та витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким належну йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 земельну ділянку заповів ОСОБА_1, що підтверджується копією зазначеного заповіту (а.с. 40).

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Таким чином, 1/4 частина земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його син - ОСОБА_1, на ім'я якого 23 березня 2016 року було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Інші спадкоємців, які б прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 377/2014 (а.с. 38-42).

Таким чином, ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець ОСОБА_3 першої черги за законом, успадкував після смерті ОСОБА_3 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, в зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 4 січня 2017 року (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392,1245, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1213 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв