Справа № 495/8638/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 березня 2017 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування і скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування і скасування реєстрації права власності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та просив визнати недійсним з часу укладення договору дарування серії НВХ 279368 від 02 серпня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1066, укладений ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_8В, тимчасово виконуючої обовязки нотаріуса Ставропольського міського нотаріального округу Ставропольського краю (ОСОБА_9 Федерація) ОСОБА_10, згідно якого передав у дар Еомар Любдилі Олександрівні 19/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул.Олімпійська (Комсомольська) 9, м.Білгород-Дністровський, Одеської області та скасувати відповідний запис про реєстрацію права власності на вказану частку житлового будинку від 02 серпня 2016 року у Державному реєстрі речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису 10612650, 10612650.

В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та просила відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові за його безпідставністю та просив відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, відповідачку, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Позивач ОСОБА_11 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на його думку вказаний договір дарування є недійсним у звязку з його фіктивністю та скоєний з підстав уникнути цивільно-правову відповідальність та не повернення позивачу коштів, які він витратив при укладені договору завдатку і ремонт подарованої частки будинку.

Крім того, вважає, що нотаріусом допущено порушення порядку оформлення договору дарування та цим договором дарування порушуються його право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю.

Згідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральніш засадам - позивачем таких доводів та доказів в позові не наведено. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 мав належний обсяг такої дієздатності, що було встановлено нотаріусом та підтверджено нотаріальною довіреністю, оформленою у відповідності до вимог законодавства, що також не заперечується позивачем ОСОБА_4; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - вільне волевиявлення дарувальника ОСОБА_5 на здійснення правочину з дарування належного їй майна встановлено компетентним органом за місцем видачі довіреності представнику ОСОБА_7, а саме нотаріусом в ОСОБА_9 Федерації. А тому, посилання позивача ОСОБА_4 на нібито введення в оману нотаріуса, що посвідчував спірний договір дарування та доводи що на укладення спірного договору дарування не було волі ОСОБА_5 оскільки вона не була фізично при укладенні спірного договору - є абсолютно безпідставним та надуманим; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - дарувальник ОСОБА_5, яка є літньою жінкою та є громадянкою ОСОБА_9 Федерації, її діти також проживають і є громадянами ОСОБА_9 Федерації, в Україні є її родичі, зокрема племінниця ОСОБА_2 відповідачка по справі, яка є дочкою її рідної сестри та оскільки дарувальник вже фізично не може контролювати своє майно в іншій державі, тим більше, що охочих привласнити чуже майно дуже багато - якраз і бажала настання реальних правових наслідків спрямованих на збереження майна в своїй «сімї» шляхом, оформлення цього майна на родичів, що мешкають в Україні і які мають можливість реалізувати всі права, що витікають з прав власності на це майно, його захист.

Позивач ОСОБА_4 не є стороною спірного договору дарування, він також не може бути іншою заінтересованою особою в розумінні ст.215 ЦК України, оскільки перехід права власності на спірну квартиру ніяким чином не порушує права позивача, який лише наймав цю спірну квартиру до 03 жовтня 2016 року, оскільки наймач не може впливати на зміну власника нерухомого майна, що винаймається, а також на непорушне право власника відчужити це майно.

На теперішній час договір найму №137 від 19 вересня 2012 року є розірваним в силу ч.3 ст.825, ч.2 ст.763, ч.3 ст.810 ЦК України. Нового договору найму спірної квартири станом на дату подання цього позову позивачем з новим власником ОСОБА_2 не укладався, користування спірною квартирою позивачем є самовільним та незаконним, що не може породжувати для нього будь-які правові наслідки більш того права на цю спірну квартиру.

Посилання позивача, що нібито ним вбачається скоєння спірного договору дарування з підстав уникнути якусь «мниму» цивільну відповідальність перед ним є безпідставними, оскільки: ніякого рішення суду, що набрало законної сили про встановлення цивільної відповідальності дарувальника ОСОБА_5 перед позивачем на дату укладення спірного договору дарування не існує, позивач або представником не надано; позивач сам підтверджує, що ним передавались відповідачу ОСОБА_5 гровоші кошти як завдаток в сумі 1200 доларів США, проте він не виконав своїх зобовязань з купівлі спірної квартири згідно п.2 договору передачі завдатку від 14 вересня 2011 року протягом 2-х років не сплатив іншу частину обумовленої суми, наслідком чого є не повернення завдатку п.4 договору передачі завдатку ст.574 ЦК України; відповідно до ч.2 ст.815 ЦК України наймач не має права проводити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця, згідно ст.776, 819 ЦК України поточний ремонт зобовязаний проводити наймач за свій рахунок, а капітальний - наймодавець, якщо такий ремонт викликаний невідкладною потребою.

Згідно договору найму від 19 вересня 2012 року №137 здача в найом квартири не допускається, якщо воно не пригодно для проживання та оскільки позивач вселився в нього і це засвідчили і управляючий домами ЖЕО №1 своїм підписом, спірна квартира була придатна для проживання. Доказів звернення позивача до наймача для отримання його згоди на реконструкцію чи перепланування, або ж про необхідність проведення капітального ремонту з підтверджуючими це доказами та експертними висновками, позивач не надав.

В підтвердження своїх доводів щодо проведеного ремонту на суму 5000 доларів США жодного підтверджуючого доказу відповідно до ст.ст.58-61 ЦПК України позивачем та представником позивача надано не було.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Доводи позивача щодо недійсності спірного договору дарування з підстав нібито не передання фактично частки будинку, що дарувався, оскільки позивач там мешкає також є безпідставними та таким, що не відповідають закону, оскільки згідно ч.4 ст.72-2 ЦК України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Таким чином, надумана позивачем наявність якоїсь цивільної відповідальності перед ним ОСОБА_5, яка нічим не підтверджена, більш того протирічить законодавству та не може бути підставою для визнання недійсним законного договору дарування спірної квартири.

Дарування спірної квартири ОСОБА_5 (як власника) відповідачці ОСОБА_2 ні яким чином не впливає та не порушує права позивача ОСОБА_4 та відповідно, в нього не виникає права на цей позов та стаття 41 Конституції України його не стосується за відсутності відповідних прав.

Також в позові позивач посилається на те, що він та члени його сімї зареєстровані у вказаній квартирі, але вказане спростовується довідкою від 16.12.15 року №403 про склад сім'ї - ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не зареєстровані у даній квартири, а лише проживають.

Суд вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки згідно зі ст.3 ЦК України захисту в судовому порядку підлягають права, свободи чи інтереси особи в тому разі, якщо вони порушуються, не визнаються або оспорюються.

Згідно ст.ст.10,60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги позивача нічим об'єктивно не підтверджені, не надано належних та допустимих доказів.

Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст.203, 215, 810, 815 ЦК України, ст.ст.10, 11, 58-60, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування і скасування реєстрації права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя