Справа № 463/3851/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/1101/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представників апелянта(відповідача) - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про відшкодування шкоди та позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про визнання недійсним правочину,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 347327 грн. 12 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 9030 грн. 50 коп., трьох процентів річних у розмірі 2397 грн. 98 коп., пені у розмірі 2917 грн. 54 коп., а також моральної шкоди в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у її володінні, на підставі виданої довіреності власником ОСОБА_6, перебував транспортний засіб - автомобіль марки «BMW X6», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В період дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 14.11.2014 року, укладеного між нею та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування», 01.12.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля на вул. Кульпарківській, 226 в м. Львові. В ході зазначеної пригоди її автомобіль зазнав істотних технічних ушкоджень, у зв'язку із чим було повідомлено про випадок страховика та ДАІ. Крім цього, страховику було подано заяву про настання страхового випадку, а також на вимогу страхової компанії автомобіль неодноразово надавався для огляду, що мало місце 06.01.2015 року, 29.01.2015 року та 30.01.2015 року. В подальшому, автомобіль оглядався суб'єктом оціночної діяльності за результатами чого ним було складено звіт про оцінку автомобіля від 05.02.2015 року № 238/15, яким оцінено вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 203379,03 грн.. Проте, на момент звернення до суду з позовом, їй страхове відшкодування безпідставно не виплачено, а страховою компанією продовжувався строк для прийняття рішення по страховому випадку на 60 днів. Такі дії страховика вважає безпідставними та вважає, що набула право на виплату їй страхового відшкодування, а тому просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 347327 грн. 12 коп., що випливає із рахунку-фактури від 14.06.2015 року, складеного ПФ «ОСОБА_13». Крім того, вважає, що оскільки відповідач в порушення умов договору не прийняв жодного рішення по страховому випадку після спливу 60-ти робочих днів, а тому з 01.05.2015 року останнім допущено прострочення виконання грошового зобов'язання на 84 дні, у зв'язку із чим виник обов'язок по сплаті інфляційних нарахувань у сумі 9030 грн. 50 коп. та трьох процентів річних у сумі 2397 грн. 98 коп.. Також, вважає, що у відповідності до п.20.1 договору страхування відповідач зобов'язаний сплатити пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, що діяла на момент прострочення. Крім того, вважає, що такими діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яка зважаючи на характер правопорушення, його тривалість, необхідність звернення до суду, підготовкою документів, глибину її душевних страждань, позбавлення її можливості відновити своє порушене право, нею оцінюється у розмірі 10000 грн..

У вересні 2015 року ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» звернулась в суд із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про визнання недійсною довіреності від 16.08.2013 року № 210, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном О.Ю..

В обґрунтування вказаних позовних вимог страхова компанія зазначила, що в ході з'ясування причин та обставин настання страхового випадку за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 14.11.2014 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» та ОСОБА_4, ними було встановлено, що застрахований автомобіль марки «BMW X6», 2009 року випуску, перебуває в розшуку Пустомитівським РВ ГУМВС України у Львівській області з 2012 року. Крім цього, їх було повідомлено про те, що в ході проведення розшукових дій було встановлено, що такої особи ОСОБА_6 насправді не існує, оскільки паспорт із серією та номером виданий на іншу особу, а номерні знаки з реєстраційним номером НОМЕР_1 знищені згідно акту від 24.03.2009 року. За таких обставин вважає, що приватним нотаріусом на момент укладення правочину - доручення, не було належним чином перевірено особу, що укладала такий правочин внаслідок чого підпис на документі є підробленим та не може належати вказаній у договорі особі, яка насправді не існує. Крім цього, вказана особа не мала права розпоряджатися спірним автомобілем, оскільки на момент укладення договору, такий їй не належав. За таких обставин вважає, що оскільки довіреність укладена поза волею особи, яка зазначена в правочині, оформлена та посвідчена з порушенням ст.ст.43, 44 Закону України «Про нотаріат», то сам факт видачі і подальшого існування та використання довіреності суттєво порушує його права щодо виникнення зобов'язань перед відповідачем ОСОБА_4, оскільки остання не має будь-якого майнового інтересу щодо зазначеного транспортного засобу.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» () на користь ОСОБА_4 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) страхове відшкодування у розмірі 203379 гривень 03 копійок, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період часу з 14.05.2015 року по 07.08.2015 року у розмірі 28751 гривень 67 копійок, три відсотки за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 14.05.2015 року по 07.08.2015 року у розмірі 1437 гривень 58 копійок, а також інфляційні нарахування на суму боргу за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 14.05.2015 року по 07.08.2015 року у розмірі 3254 гривень 06 копійок, а всього у розмірі 236822 гривень 34 копійок (двісті тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дві гривні тридцять чотири копійки).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» () на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2368 гривень 22 копійок.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про визнання недійсним правочину - відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржив відповідач ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є не законним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, звертає увагу суду на те, що ПрАТ «СК «АЛЬФА СРАХУВАННЯ» про настання страхового випадку була повідомлена спочатку телефонним зв'язком, а потім письмово громадянином ОСОБА_10, який керував транспортним засобом. Факт перебування ОСОБА_10 за кермом автомобіля марки BMW X6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1) підтверджується матеріалами адміністративної справи та Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2014 року по справі № 462/8564/14-п. На виконання пункту 14.2.2. Договору страхування, саме громадянином ОСОБА_10 було надано письмову заяву про настання страхового випадку від 03.12.2014 року, а відтак вважає, що а ні ОСОБА_4, а ні будь-яка інша особа, крім ОСОБА_10, до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та щодо виплати страхового відшкодування не зверталась. Крім того, на виконання приписів п. 14.2.3. Страхувальник/Водій транспортного засобу, для утримання страхового відшкодування повинен був надати документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника/Вигодонабувача або його довіреної особи/Водія. Однак, всіх документів водієм так і не було надано. Водій ОСОБА_10 був ознайомлений із необхідністю надання відповідних документів, що підтверджено його особистим підписом під Пам'яткою клієнта. Тому, твердження суду першої інстанції про те, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порушення умов договору та Закону України «Про страхування» незаконно не прийняла рішення про виплату страхового відшкодування - є безпідставним, оскільки саме позивач не виконав свої зобов'язання за Договором. Крім того, твердження суду першої інстанції, що строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування сплив 30.04.2015 року, також є безпідставним, оскільки в ході з'ясування причин та обставин даного випадку встановлено, що автомобіль марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1), н.з. НОМЕР_5, VIN - НОМЕР_6, згідно облікових даних «Розшук» МВС України, перебуває в розшуку Пустомитівським РВ ГУ МВС України у Львівській області. В ході слідчих (розшукових) дій було встановлено, що особи на прізвище ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1, НОМЕР_3 не існує, а вказаний паспорт видано на інше прізвище. У зв'язку з чим приватним нотаріусом Перевертуном О.Ю. не було встановлено особу ОСОБА_6, який звернувся за оформленням довіреності. Справжнім власником автомобіля марки ВМW Х6 є ОСОБА_11, а тому а ні ОСОБА_6, а ні ОСОБА_4 не є особами, які можуть понести будь-які збитки в результаті пошкодження автомобіля марки ВМW Х6, оскільки не мають жодного майнового інтересу до вищевказаного транспортного засобу. З огляду на наведене вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_4 слід відмовити. Крім того, в порушення норм процесуального права, судом було проігноровано клопотання ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» щодо залучення у якості третьої особи ОСОБА_11 - дійсного власника транспортного засобу. Відтак, просить суд скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_4 грошових коштів, як виплату страхового відшкодування та стягнення судового збору та ухвалити нове рішення, у якому в позовних вимогах ОСОБА_4 до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» відмовити повністю. Скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Перевертун О.Ю. про визнання недійсним правочину та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Перевертун О.Ю. про визнання недійсним правочину задовольнити повністю. Стягнути судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення взятих на себе зобов'язань за умовами договору відповідач рішення про виплату страхового відшкодування не прийняв, та у визначений строк виплату страхового відшкодування не здійснив, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині підлягають до задоволення. Крім цього, оскільки відповідач порушив взяте на себе грошове зобов'язання за умовами договору щодо виплати страхового відшкодування, тому він зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та три проценти річних від простроченої суми, що випливає із положень ст.625 ЦК України, а також пеню у визначеному п.20.1 договору страхування розмірі. В частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, то суд вважав такі безпідставними, оскільки сторонами у договорі чітко передбачено, що у випадку виникнення порушень умов договору з вини відповідача право позивача на відшкодування немайнової шкоди не виникає. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування», суд першої інстанції виходив з того, що Страховою компанією не доведено перед судом того, що оспорюваним дорученням в будь-який передбачений законом спосіб порушуються його права, оскільки цей правочин було вчинено 13.08.2013 року, в той час, як правовідносини між сторонами виникли через значний проміжок часу в момент укладення договору страхування 14.11.2014 року. З цих же підстав суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у ОСОБА_4 майнового інтересу на отримання страхового відшкодування, оскільки як встановлено судом на час укладення договору страхування вона володіла необхідним обсягом майнових прав на спірний автомобіль, і на момент настання страхового випадку між нею та ПрАТ «СК «Альфа страхування» існували договірні відносини, що випливали із договору страхування від 14.11.2014 року, за яким відповідач зобов'язаний у визначені строки прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування, та в подальшому здійснити страхову виплату.

Проте, погодитись із таким висновком колегія суддів не може із наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 14.11.2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0842814.049 який складався з Частини І та Частини ІІ Стандартний 276.2011 (що були стандартними умови приєднання до договору страхування у 2011 році), які є невід'ємними одна від одної частини та не діють окремо одна від одної.

Предметом зазначеного договору страхування був транспортний засіб - автомобіль марки «BMW X6», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова/шасі НОМЕР_6 від настання страхових ризиків передбачених Розділом 7 Частини І договору, в тому числі пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виплати страхового відшкодування в межах агрегатного ліміту страхового відшкодування (в межах страхової суми у розмірі 83120,00 грн. протягом усього періоду дії договору) з врахуванням фізичного зносу автомобіля. При цьому сторонами визначено, що франшиза за договором страхування є безумовною. Строк дії договору встановлено з 18.11.2014 року по 17.11.2015 року(т.3 а.с.44-61)

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст.25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається із відомостей про дорожньо-транспортну пригоду № 9469152, сформованих АІПС ДТП станом на 26.12.2014 року, в період дії договору страхування, 01.12.2014 року о 00.15 год. на вул.Кульпарківській,226 в м.Львові, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля марки «BMW X6», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова/шасі НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_10 та автомобіля марки «Opel Combo», реєстраційний номер НОМЕР_4, в ході якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження передньої центральної частини, передньої правої частини, передньої лівої частини. (т.1 а.с.74-75)

У відповідності до вимог п.13.1.8 договору страхування, після настання дорожньо-транспортної пригоди, 01.12.2014 року водієм застрахованого транспортного засобу ОСОБА_10 було подано Страховику ПрАТ «СК «Альфа страхування» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.71-73).

В подальшому на підставі проведених оглядів пошкодженого автомобіля зафіксованих протоколами огляду транспортного засобу від 06.01.2015 року, 29.01.2015 року та 30.01.2015 року, оцінювачем - суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_12 складено звіт від 05.02.2015 року про оцінку автомобіля марки «BMW X6», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якої визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 203379 грн. 03 коп. Вказаний звіт був представлений в розпорядження страховика. (т.1 а.с.19-26)

Пунктом 14.1 договору страхування сторонами було визначено, що виплата страхового відшкодування проводиться Страховиком на підставі письмової заяви від Страхувальника/Вигодонабувача або його довіреної особи/Водія, письмового рішення Вигодонабувача про виплату страхового відшкодування Страхувальнику (іншій особі, визначеній Страхувальником) і страхового акта (аварійного сертифіката), що складається Страховиком.

Крім цього, п.15.1 договору сторони передбачили, що після одержання всіх необхідних документів рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком у термін до 15-ти (п'ятнадцяти) робочих днів з дати отримання останнього документа. Протягом 5-ти (п'яти) робочих днів з дати прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Страхувальнику відсилається відповідне повідомлення з обґрунтуванням причин такої відмови.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 26.03.2009р., виданого Бориспільським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України у Київській області, власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_6, який 16 серпня 2013р. надав довіреність ОСОБА_4 та ОСОБА_7 бути його представниками(т.1 а.с.65), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем.

Сторонами не заперечується, що ПрАТ «СК «АЛЬФА СРАХУВАННЯ» про настання страхового випадку було повідомлено телефонним зв'язком, а потім письмово громадянином ОСОБА_10, який керував вищевказаним транспортним засобом, що підтверджується відповідною заявою(т.1 а.с.71-73).

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення із відповідною заявою ОСОБА_4.

Відповідно до п. 14.2.3. Договору страхування, Страхувальник/Водій транспортного засобу, для отримання страхового відшкодування повинен був надати документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника/Вигодонабувача або його довіреної особи/Водія. Зокрема, як вбачається із Пам'ятки клієнта, яка надавалась страховою компанію ОСОБА_10 не було надано: оригінал доручення на отримання страхового відшкодування та документи, що підтверджують матеріальні збитки, понесені в результаті події. Про необхідність подання вказаних документів, останній був ознайомлений, що підтверджено його особистим підписом під Пам'яткою клієнта.

Відповідно до п. 14.5. Договору страхування для здійснення виплати страхового відшкодування Страхувальник/Вигодонабувач або його довірена особа/Водій зобов'язані надати: п.14.6 документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, які надаються Страховику у формі: оригінальних примірників; нотаріально засвідчених копій або простих копій, за умови надання Страховику можливості звірення цих паперів з оригінальними примірниками документів чи письмового погодження між Сторонами та Вигодонабувачем. При цьому Страховик залишає засвідченні копії документів, а оригінали повертає Страхувальнику. п.14.7 якщо документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, не надані у повному обсязі та/чи у належній формі або оформлені з порушенням чинних норм (відсутність підпису, номеру, печатки чи дати, наявність виправлень), то виплата страхового відшкодування не проводиться до ліквідації цих недоліків. Про це Страховик повідомляє Страхувальника/Вигодонабувача у письмовій формі

Згідно п.14.8. для прийняття остаточного рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування, Страховик має право вимагати надання додаткових документів, якщо таке надання має істотне значення для визначення обставин та наслідків події.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази надання вищевказаних документів водієм або страхувальником(позивачем), а відтак безпідставним є висновок суду про те, що ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в порушення умов Договору та Закону України «Про страхування» незаконно не прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, оскільки саме Позивач не виконав свої зобов'язання за Договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій)та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0842814.049, який було укладено з ОСОБА_4 є договором добровільного виду страхування, а тому зі змісту вищевказаної довіреності вбачається, що ОСОБА_4, так як і ОСОБА_7 було надано повноваження, зміст яких не охоплює право на укладення договору добровільного страхування та отримання грошових коштів за такими договорами добровільного страхування, оскільки довіреність видана на представлення інтересів довірителя з питань укладення договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу та укладення угоди про відшкодування заподіяної шкоди та з питань одержання та сплати грошових сум за такими договорами.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, предмет договору страхування, а саме автомобіль марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1), н.з. НОМЕР_5, VIN - НОМЕР_6, згідно облікових даних «Розшук» МВС України, перебуває в розшуку Пустомитівським РВ ГУ МВС України у Львівській області.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається із листа Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області (вих. №5486 від 26.05.2015 року) ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» було повідомлено, що 26.12.2012 року біля м. Львова двоє невідомих осіб із застосуванням насильства до ОСОБА_11, незаконно заволоділи транспортним засобом марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1), країна реєстрації - Іспанія. Автомобіль з 2012 року знаходиться у розшуку. Однак, відповідно до даних інформаційної системи ДАІ - автомобіль марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1), н.з. НОМЕР_5, VIN - НОМЕР_6 зареєстровано Бориспільським ВРЕВ під час якого присвоєно номерний знак НОМЕР_1, на громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, НОМЕР_3, дата операції 26.03.2009 року, дата надходження даних 31.03.2013 року, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7. В ході проведення подальших слідчих (розшукових) дій було встановлено, що особи на прізвище ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3- насправді не існує, а вказаний паспорт видано на інше прізвище. Згідно відповідей із підрозділів У ДАІ ГУМВС України в Київській області, дані щодо реєстрації вказаного автомобіля було не санкціоновано внесено до бази даних, в зв'язку з чим реєстрацію буде анульовано, а по даному факту проведено службове розслідування. Вищевказаний автомобіль у ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району не реєструвався, номерні знаки НОМЕР_1, 30.06.2005 року було видано у ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району, на автомобіль «Рено Лагуна», який 24.03.2009 року знято з обліку, а номерні знаки НОМЕР_1 здані до ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району та знищені згідно акту знищення від 24.03.2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Довіреність за своєю суттю є правочином, оскільки спрямована на встановлення, зміну чи припинення прав та обов'язків, тому на неї поширюються загальні положення про правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

У ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Судом встановлено, що 16 серпня 2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном О.Ю. за реєстровим №210 зареєстровано довіреність на ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на право розпорядження автомобілем марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1).

Оспорювана довіреність є належної форми і з визначеним обсягом повноважень, виготовлена на бланку, відповідна інформація про яку занесена в Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів, інформація про довіреність внесена в Єдиний реєстр довіреностей, однак зазначене не може свідчити про волевиявлення ОСОБА_6 при її підписанні та його присутність взагалі.

Оскільки такої особи, як ОСОБА_6 не існує, підпис в довіреності проставлений невстановленою особою, а тому приватним нотаріусом Перевертуном О.Ю. не було встановлено особу ОСОБА_6, який звернувся за оформленням довіреності.

Враховуючи наведені обставини справи та положення ч.1, 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України колегія суддів приходить висновку, що довіреність від №210 від 16.08.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем, на довірених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_7, необхідно визнати недійсною.

Більше того, встановлено що ОСОБА_6 не є власником автомобіля марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1), у нього не було волевиявлення та необхідного обсягу прав на видачу довіреності на розпорядження автомобіля марки BMW Х6 (реєстраційний номер - НОМЕР_1).

Таким чином, судом безспірно встановлено, що власником автомобіля марки BMW Х6 є ОСОБА_11,а тому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не є особами, які могли понести будь-які збитки в результаті пошкодження автомобіля марки BMW Х6.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Оскільки, згідно діючого законодавства на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу, то оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення по суті спору.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосувавши норми матеріального права та порушивши норми процесуального права, ухвалив необґрунтоване рішення, яке в законній силі знаходитись не може.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_4 слід відмовити, а позовні вимоги ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Перевертун О.Ю. про визнання недійсним правочину слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про визнання недійсним правочину - задовольнити.

Визнати довіреність №210 від 16.08.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном Олександром Юрійовичем, на довірених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не дійсною з моменту її нотаріального посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» судові збір за подання позовної заяви в сумі 1218 грн., судовий збір за подання клопотання про витребування доказів 609 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги 3944 грн. 82 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета