Справа № 464/5008/17
пр.№ 2/464/1405/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мичка Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

у с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, 06.07.1991р.н., такими, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 41 по вул.Драгана, 26 у м.Львові. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона, ОСОБА_1 та члени її сімї: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками (по 1/4 частки кожен) квартири АДРЕСА_1. Після набуття права власності на дане житло, у неї народились донька ОСОБА_6, 22.10.2008р.н. та син ОСОБА_7, 17.11.2010р.н., які зареєстровані та проживають у даній квартирі. Крім цього, 25.10.2011р. у спірній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, її брат, в якості піднаймача. Однак, відповідач вже тривалий час більше року не проживає з ними у даній квартирі, що стверджується актами ЛКП «Під Зуброю» від 12.07.2016р., від 08.11.2016р. та від 17.01.2017р. Його теперішнє місцезнаходження не відоме, жодного звязку із іншими членами родини він не підтримує. При цьому, будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування спірним житлом.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву за змістом якої позов підтримала в повному обсязі, просить таку задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності, при цьому проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, хоча у відповідності ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (в т.ч. шляхом публікації оголошення у пресі згідно ч.9 ст.74 ЦПК), а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та інші члени її сімї, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 (реєстраційний № 3370), являються власниками квартири АДРЕСА_2. Останнім належить по 1/4 частки вказаного житла, що посвідчується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 15298367 від 19.07.2007р., № 15298413 від 19.07.2007р., № 15298499 від 19.07.2007р., № 15298284 від 19.07.2007р.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 1632, виданої ЛКП «Під Зуброю» 24.05.2017р., в квартирі №41 по вул.ОСОБА_10, 26 зареєстровані: ОСОБА_1 (співвласник), ОСОБА_3 (співвласник), ОСОБА_4 (співвласник), ОСОБА_5 (співвласник), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_7 (син) та ОСОБА_2 (піднаймач).

Як стверджується з Актів складених 12.07.2016р., 08.11.2016р. та 17.01.2017р. комісією ЛКП «Під Зуброю» ОСОБА_2, 1991р.н., під час перевірки паспортного режиму в кв.№ 41 по вул.Драгана, 26, дійсно не проживає. Відомості про місце його перебування відсутні.

У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. із змінами, внесеними з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», - суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однією вказаною позивачем підстави, ст.71 або ст.107 ЖК України, а саме: якщо особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу.

Частиною 4 ст.97 Житлового кодексу України встановлено, що піднаймач жилого приміщення вправі за згодою членів своєї сімї у будь-який час розірвати договір піднайму.

Згідно із ст.99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним.

Аналогічне положення відображене в п.8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», згідно якого за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення.

Суд вважає, що наявна реєстрація відповідача, який не користується жилим приміщенням понад рік, не є власником спірного жилого приміщення, не свідчить про збереження за ним права на користування спірним жилим приміщенням, яке виникає лише у випадках, передбачених законом, а тому, з огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірній житлі понад шість місяців без поважних причин, втратив право на користування ним, а відтак позов слід задоволити.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідною квитанцією.

На підставі ст.ст.71, 72 Житлового кодексу, ст.391 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10-11, 58-60, 74-76, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 06.07.1991р.н., такими, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 41 по вул.Драгана, 26 у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Суддя Б.Р. Мичка