Ухвала

іменем україни

2 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 8 червня 2007 року між ними та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 49 725,40 доларів США строком до 7 червня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ними та відповідачами було укладено договір іпотеки від 8 червня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що ОСОБА_7 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 4 квітня 2012 року Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,7 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, шляхом продажу ними.

Після ухвалення рішення про звернення стягнення на квартиру відповідачам було направлено повідомлення про звільнення приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. В добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили.

Посилаючись на зазначені обставини ПАТ КБ «Приватбанк» просив виселити відповідачів із квартири АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі Державної міграційної служби України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про виселення відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-1141цс16.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак

Колегія суддів: