Справа № 758/4405/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Лупінос Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пателі Лізинг», за участю третьої особи - Київської міської ради, про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пателі Лізинг», третя особа - Київська міської рада, про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 14 листопада 2012 року між ним та відповідачем був укладений інвестиційний договір №122 НВ, а 09 жовтня 2014 року між сторонами укладено інвестиційний договір №245 НВ.

Відповідно до умов даних договорів Інвестор бере участь у фінансуванні будівництва відповідачем житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1 (далі - «Об'єкт будівництва»). Інвестор зобов'язувався зробити грошовий внесок у будівництво, що надає йому право на частину площі Об'єкта будівництва у вигляді двох апартаментів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані на дев»ятому поверсі Об'єкта будівництва. Розмір участі Інвестора у фінансуванні Об'єкта будівництва на момент укладення Інвестиційних договорів становив 1 869 835 грн., вказану суму у повному обсязі було сплачено позивачем на рахунок відповідача.

Позивач вказує, що відповідно до Інвестиційних договорів, (п. 3.3) планований термін введення в експлуатацію Об'єкта будівництва: по першому договору - 2-ге півріччя 2013 року, по другому договору - 4-ий квартал 2014 року, однак станом на дату звернення до суду Об'єкт будівництва в експлуатацію введений не був і тому позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо терміну введення Об'єкта будівництва в експлуатацію, передбачені Інвестиційними договорами, більше, ніж на два роки та виконує свої обов'язки за Інвестиційним договором несвоєчасно та не у повному обсязі.

Посилаючись на ч. 2 ст. 331 ЦК України, враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: два апартаменти НОМЕР_1, загальною площею, 67,3 кв.м. та НОМЕР_2, загальною площею 53,2 кв.м., що розташовані на дев»ятому поверсі житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на земельній ділянці у АДРЕСА_1 та стягнути на його користь судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та надав до суду письмову заяву про визнання позову позивача в повному обсязі згідно позовних вимог.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що, у разі задоволення вказаного позову будуть порушені права територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, оскільки Київська міська рада є власником земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_2, на якій збудовано офісно-житловий комплекс «Поділ Престиж».

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2012 року між ТОВ «Пателі Лізинг» (далі - «Інвестор») та ОСОБА_1 був укладений інвестиційний договір №122 НВ (далі - «Інвестиційний договір»).

Згідно умов вказаного договору, Інвестор бере участь у фінансуванні будівництва Будинку (житлово-офісний комплекс, який споруджується Замовником в місті Києві за будівельною адресою: АДРЕСА_3 на умовах цього Договору (а.с. 10-13).

Відповідно до пунктів 1.8 та 1.9 вказаного Договору, підставою для будівництва є Дозвіл на виконання будівельних робіт від 17 червня 2011 року №КВ 4, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві; підставою для використання земельної ділянки є Договір оренди земельної ділянки від 08 грудня 2005 року строком на 5 років, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 13 грудня 2005 року за №85-6-00239 (Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Угода про поновлення та про внесення змін та доповнень до Договору оренди земельної ділянки Реєстраційний номер 85-6-00507 від 11 липня 2011 року продовжено до 13 грудня 2015 року).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що після виконання сторонами всіх зобов'язань за Договором, Замовник, відповідно до законодавства та на умовах цього Договору передає у власність Інвестору апартаменти, загальною площею 67,3 кв.м. на дев»ятому поверсі.

Крім того, 09 жовтня 2014 року між сторонами було укладено ще один інвестиційний договір №245 НВ ( а.с. 22-25).

Згідно умов вказаного договору, Інвестор зобов'язувався зробити грошовий внесок у будівництво, що надає йому право на частину площі Об'єкта будівництва у вигляді апартаменту на дев»ятому поверсі Об'єкта будівництва, площею 53,2 кв.м.

У судовому засіданні позивач вказав, що ним у повному обсязі виконано зобов'язання щодо фінансування Об'єкта будівництва і жодних претензій щодо своєчасності оплати за Інвестиційними договорами від відповідача не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, факт перерахування грошових коштів у повному обсязі та відсутність у відповідача претензій до позивача підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи та довідками №14/05/2016 від 30.05 2016 року, №14 від 10.03.2016 року (а.с.14, 17-21, 26-28, 28 зворот).

Згідно з умовами Інвестиційних договорів, відповідач зобов'язувався здійснити весь комплекс робіт для побудови Об'єкта будівництва та гарантував відповідність вимогам Державних будівельних норм і правил України (п. 3.1.) та організувати отримання (складання) всієї документації, пов'язаної з будівництвом та експлуатацією будинку (п. 3.4.).

Крім того, згідно п. 3.3 Інвестиційних договорів, планований термін введення в експлуатацію Об'єкта будівництва: по першому договору - 2-ге півріччя 2013 року, по другому договору - 4-ий квартал 2014 року, однак станом на дату звернення позивача до суду Об'єкт будівництва в експлуатацію введений не був.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ТОВ «Пателі Лізинг» визнав позов, крім того з довідок за підписом директора ТОВ «Пателі Лізинг» від 20 березня 2017 року №27/03/2017 та №28/03/2017, виданої ОСОБА_3, вбачається, що житлово-будівельний комплекс по АДРЕСА_1 та НОМЕР_2 згідно Інвестиційних договорів, укладених з позивачем, знаходяться на дев»ятому поверсі, будівельні роботи виконані в повному обсязі (а.с. 15,29).

Згідно ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, у зв'язку з наступним.

В даному випадку земельна ділянка під спірним об'єктом будівництва знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва, а тому Київською міською радою як уповноваженою особою на розпорядження такою земельною ділянкою, поданий позов з метою надійної і безпечної експлуатації спірного нерухомого майна, належного поточного і капітального ремонтів, обслуговування тощо.

Представник Київської міської ради у своїх доводах зазначав, що не зважаючи на те, що будівництво спірного об'єкту ще не завершене, його не прийнято у встановленому законом порядку в експлуатацію, не проведено його технічної інвентаризації та не зареєстровано право власності, відповідачем розповсюджується інформація про продаж квартир (апартаментів, приміщень) в спірному об'єкті самочинного будівництва. Зокрема на сайті житлового комплексу «Поділ Престиж» міститься інформація, яка свідчить про те, що відповідач здійснює підготовчі дії до введення об'єкту по АДРЕСА_1 в експлуатацію з метою подальшого продажу квартир.

В ході розгляду справи встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2015 року у справі №910/27779/14 за позовом Київської міської ради до ТОВ «Пателі Лізинг» про зобов'язання вчинити дії, задоволено клопотання Київської міської ради та забезпечено позов шляхом, зокрема, заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України (Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві) узгоджувати та видавати відповідні документи (декларації, акти тощо) про готовність зазначеного об'єкта будівництва до експлуатації, а також видавати сертифікат (сертифікати) відповідності закінченого будівництвом об'єкта стосовно офісно-житлового комплексу «Поділ Престиж» або окремих його частин (приміщень), будівництво яких здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 (на розі АДРЕСА_2

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Пателі Лізинг» про визнання позову, прямо порушує права та інтереси Київської міської ради.

Крім того, майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Проте, у позивача право власності на спірне нерухоме майно не виникло. За змістом вказаних договорів, позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва відповідач не оспорює в судовому порядку, тобто відсутній спір, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем майнових прав.

Саме такий висновок відповідає нормам матеріального права та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (№ 6-1502цс15 від 02 грудня 2015 року, № 6-3129цс15 від 30 березня 2016 року, № 6-503цс16 від 25 травня 2016 року).

Оцінивши докази, які наявні у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництвазадоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пателі Лізинг», за участю третьої особи - Київської міської ради, про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Васильченко