У Х В А Л А

10 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року та рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а :

Яготинський районний суд Київської області рішенням від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року залишив без змін.

У лютому 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року та рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року.

Водночас заявник просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску, оскільки за станом здоров'я він не мав змоги подати заяву в установлений законодавством строк.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій, які відмовляючи в задоволенні позову виходили з того, що позика вважається повернутою, оскільки даний факт підтверджено розписками позивача про отримання коштів.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції, а справу передав на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року не є ухвалою суду касаційної інстанції, постановленою в порядку глави 2 розділу V ЦПК України, тому на неї не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року та рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року та рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко