Єдиний унікальний номер 227/3828/16-ц Номер провадження 22-ц/775/456/2017
Головуючий у 1 інстанції Притуляк С.А. Єдиний унікальний номер 227/3828/16-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/456/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Жданової В.С.,

суддів : Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, задоволено частково. З відповідача ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди стягнуто 15000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду, стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди 40000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що визначена судом першої інстанції сума відшкодування за моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, не в повній мірі компенсує його моральні страждання та неповністю узгоджується з купівельною спроможністю. Суд не врахував, що з дати встановлення стійкої втрати працездатності висновком МСЕК від 21.02.2013 р. збільшився індекс інфляції на 2017 рік, змінився курс долара до гривні, що впливає на купівельну спроможність. Судові рішення по аналогічним справам містять висновок про стягнення моральної шкоди в розмірі по 555грн.- 680 грн. за кожен відсоток втрати працездатності.

Позивач в судове засідання апеляційного суду повторно не з»явився. У зв»язку з тим, що позивач проживає у м. Кіровське - на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні і приймання поштових відправлень припинено, позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом повідомлення на сайті « Судова влада України» за №697 від 28.02.2017 р. ( а.с. 68) та за № 10 від 09.03.2017р.( а.с. 73). Про розгляд справи позивач також повідомлений телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм 28.02.2017 р. за №816, яку він отримав особисто ( а.с.66) та SMS- повідомленням від 28.02.2017 р., яке направлено позивачу відповідно до його заяви; телефонограмою від13.03.2017 р, зареєстрованою в журналі за №982, яка також отримана позивачем особисто.

Відповідач про розгляд справи повідомлений повісткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КзПП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявність факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну правову оцінку.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно акту розслідування професійного захворювання від 11.02.2013 року роботодавець допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, внаслідок чого позивачу було встановлено професійне захворювання. Висновком МСЕК від 21.02.2013 року ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності із визначенням втрати працездатності 40 %. (а.с. 9). При повторному огляді МСЕК від 25.03.2015 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності 40 % втрати працездатності безстроково (а.с.10). Ушкодження здоров»я призвело до моральних страждань позивача, обмежило його можливість вести активний спосіб життя, тому він має право на відшкодування моральної шкоди за нормами ч.2 ст.153 та 237-1 КЗпП України, яка підлягає стягненню з роботодавця. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди 15000 грн. суд першої інстанції врахував стан здоров'я позивача, ступінь втрати працездатності, глибину моральних страждань та характер вимушених змін у житті позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача, що судом необ»єктивно визначено суму відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки із рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно досліджені всі обставини по справі, враховані надані сторонами докази та дана належна правова оцінка. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди є справедливою та такою, що відповідає характеру і ступеню моральних страждань та характеру негативних наслідків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо визначення морального відшкодування в розмірі 555грн. - 680 грн. за кожний відсоток втрати працездатності є неспроможними. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення розміру моральної шкоди. Немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного страждання Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що з часу встановлення втрати працездатності 21.02.2013 р. збільшився індекс інфляції, змінився курс долара до гривні, тому стягнута судом сума не відповідає купівельній можливості на даний час. Вбачається, що відшкодування моральної шкоди позивач пов»язує з втратами майнового характеру.

Компенсація втрат майнового характеру передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст.. 36 вказаного закону у зв»язку з втратою працездатності позивач має право на страхові виплати - виплату грошової суми в разі настання страхового випадку. Статтею 42 закону визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Частиною 3 статті 42 закону передбачено, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованого.

Таким чином, виплата щомісячного відшкодування компенсує майнові втрати, які виникли у потерпілого внаслідок ушкодження здоров»я, а моральна шкода компенсує потерпілому втрати немайнового характеру, тому посилання позивача на низьку купівельну спроможність визначеної суми моральної шкоди є необгрунтованим.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер та ступінь втрати працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, характер негативних наслідків та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: