АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 688/3167/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1347/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Медведчук Н.Д.,

за участю: представників апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначалось, що з 11.01.2013 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу та за спільні кошти ними було придбано таке майно: шафа-купе вартістю 3500 грн., компютерний стіл з полицями 1000 грн., кухонний стіл 1500 грн., кухонний кут 650 грн., тренажерна станція 4500 грн., холодильник «Індезіт» 3800 грн., морозильна камера 3000 грн., тюль в кількості 9 шт. та ламбрекени кількістю 3 шт. на суму 2000 грн., шафа-купе 3500 грн., килим в кількості 3 шт. на суму 1500 грн., коврова доріжка вартістю 150 грн, стільці в кількості 3 шт. на суму 180 грн., меблі в прихожу вартістю 650 грн., підставка під телевізор 500 грн., мультиварка 500 грн., картини в кількості 5 шт. на суму 700 грн., мотокоса 2000 грн., кернер 1000 грн., зварювальний апарат вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 2000 грн., вхідні двері 3500 грн., вікно у ванній 1500 грн. Крім того, як зазначала позивач, в період шлюбу нею разом з відповідачем було придбано автомобіль Mazda СХ-7, номерний знак НОМЕР_1, за 12000 доларів США. Також за час шлюбу та спільного проживання у будинковолодінні по вул. С. Оврашка, 28 в м. Шепетівці сторони зробили капітальний ремонт, на який було витрачено значні кошти. Позивач вказувала, що пропонувала відповідачу сплатити йому за автомобіль половину витрачених на нього спільних коштів, а автомобіль залишити за позивачкою, також сплатити половину коштів, витрачених на ремонт. Проте, відповідач відмовився добровільно провести розподіл майна.

В ході розгляду справи позивач звернулась до суду із заявою про зміну предмета позову та з заявою про уточнення позовних вимог, і просила виділити відповідачу легковий автомобіль Mazda СХ-7, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на вказаний транспортний засіб в розмірі 1/2 від його ринкової вартості, що становить 199 087,50 грн.; виділити відповідачу шафу-купе, компютерний стіл з полицями, кухонний стіл, кухонний куток, холодильник «Індезіт», тюлі 9 шт., шафу-купе, килими 3 шт., коврову доріжку, стільці 3 шт., меблі в прихожу, підставку під телевізор, мультиварку, мотокосу HUTTER, мийку HUTTER, вхідні двері, вікно у ванній кімнаті, та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на вказане майно в розмірі 1/2 від його ринкової вартості, що становить 11 108 грн.; виділити відповідачу морозильну камеру, зварювальний апарат, мотоблок, та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на вказане майно в розмірі 1/2 від його вартості на момент придбання, що становить 3 500 грн.; виділити відповідачу ламбрекени 3 шт., ринкова вартість яких згідно з висновком експерта становить 951 грн., а їй тренажерну станцію, ринкова вартість якої згідно з висновком експерта становить 903 грн.; виділити відповідачу картини в кількості 5 шт., та стягнути на її користь грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на вказане майно в сумі 1047 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 50% вартості коштів, витрачених на ремонт будинковолодіння, яке знаходиться по вул. С. Оврашка, 28 в м. Шепетівці Хмельницької області, а також стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на автомобіль Mazda CX-7, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2008 року випуску, в рівних частках, припинивши право спільної сумісної власності на нього. Виділено ОСОБА_3 в рахунок її частки у спільній сумісній власності тренажерну станцію вартістю 903 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на ремонт будинковолодіння № 28 по вул. С.Оврашка в м. Шепетівці Хмельницької області в період з 11.01.2013 року по 10.10.2016 року в сумі 22701 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2229,67 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 3318,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому, посилається на підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду. Вказує на наявність достатніх мотивів для відводу судді суду першої інстанції, в задоволенні яких було безпідставно відмовлено. Зазначає, що упереджене ставлення суду до відповідача призвело до упередженого допиту свідків на стороні позивача та не взяття їх показів судом до уваги, недоведеності стороною відповідача обставин, які суд вважав встановленими, через що суд першої інстанції встановив перелік майна, набутого за час шлюбу, відмінного від того, який наводився у позовній заяві. Крім того, при вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на ремонт будинковолодіння, невірно послався на положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню положення СК України, який регулює спірні правовідносини в частині поділу майна подружжя. Також судом допущено порушення процесуального права при розподілі судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати в частині стягнення з нього на користь позивача витрат на ремонт будинковолодіння в сумі 22701 грн., а в іншій частині рішення залишити без змін. Вважає, що рішення суду ухвалене без повного і всебічного зясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеністю обставин, які суд вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що суд застосував положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, які за своєю природою можуть застосовуватись виключно у звязку з кондиційними правовідносинами. Суд першої інстанції, визначаючи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, надав їм невірну оцінку, у звязку з чим застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню до даних правовідносин. Водночас, судом не застосовано норми ст. 322 ЦК України та 156 ЖК України, які підлягали до застосування.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримала, апеляційну скаргу ОСОБА_4 просила відхилити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_4 та відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2013 року по 10.10.2016 року (а.с. 41-42 т. 2).

За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки Mazda CX-7, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 40 т. 2).

Згідно із звітом про оцінку транспортного засобу №8/11/1 від 08.11.2016 року, ринкова вартість легкового автомобіля Mazda CX-7, номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 становить 398 175 грн. (а.с. 117-123 т. 1).

З врахуванням того, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею ст. 71 СК України передбачено, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на транспортний засіб, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Згідно з розясненнями п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Частина 4 ст. 71 СК України стосується ситуацій, коли один із подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі зі сплатою другому грошової компенсації. Відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України той, хто бажає одержати певне майно в натурі, повинен внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що оскільки позивач надала згоду на отримання грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля Mazda CX-7, номерний знак НОМЕР_1, зазначений автомобіль перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_4, поділ спірного автомобіля є неможливим, а визначення ідеальних часток в цьому майні не вирішить спору, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та визнання часток подружжя у вказаному рухомому майні рівними без реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності у звязку невнесенням відповідачем на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми є помилковим.

Відповідно, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля в розмірі 198 087 грн. 50 коп., виходячи з його вартості, яка становить 398 175 грн., залишивши вказаний автомобіль у власності ОСОБА_4

Крім того, встановлено з показів свідків та вбачається з матеріалів справи, що за час шлюбу подружжям набуто також інше майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: шафу-купе, компютерний стіл, меблі у прихожу, килим, 2 картини, тренажерну станцію, мультиварку, шафу-купе, кухонний стіл, кухонний куточок, стільці в кількості 3 штуки, двері вхідні, вікно у ванну кімнату (а.с. 222 т. 1).

Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості меблів та побутової техніки від 07.11.2016 року, встановлено, що вартість зазначеного майна становить 14399 грн.: шафа-купе 2669 грн., шафа-купе 1752 грн., компютерний стіл 609 грн., кухонний стіл 303 грн., кухонний куток 1848 грн., меблі у прихожу 1068 грн., стільці в кількості 3 шт. 167 грн., килим 1139 грн., картини 2 шт. 794 грн., мультиварка 381 грн., тренажерна станція 903 грн., двері вхідні 2229 грн., вікно у ванну кімнату 537 грн. (а.с. 126-153 т. 1).

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з розясненнями п.п. 22 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що холодильник «Індезіт», тюлі в кількості 9 шт., килими в кількості 2 шт., ламбрекени, килимова доріжка, підставка під телевізор, мотокоса HUTTER, мийка HUTTER, мотоблок, картини в кількості 3 шт., морозильна камера та зварювальний апарат не є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів придбання цього майна за спільні кошти подружжя та наявність такого майна на час припинення шлюбних відносин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності висновків суду в цій частині обставинам справи та недоведеність вимог, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи щодо обсягу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, і незгоди апелянта із висновком суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не впливають на законність рішення суду в цій частині і не спростовують його висновок.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вікно у ванній кімнаті та вхідні двері у будинок не є обєктами права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки встановлено та не заперечувалось сторонами, що вікно у ванній кімнаті та вхідні двері у будинок були придбані подружжям та використані під час ремонту будинку по вул. С.Оврашка, 28 у м. Шепетівці, який належить відповідачу. Відповідно, зазначене майно входить до обсягу спільного сумісного майна подружжя, та з врахуванням того, що воно залишається у належному відповідачу будинку (є його складовою, яка може бути відокремлена), його слід виділити відповідачу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо реального розподілу майна: шафи-купе, компютерного столу, меблів у прихожу, килиму, 2 картин, мультиварки, шафи-купе, кухонного столу, кухонного куточку та стільців, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просила виділити їй у натурі лише тренажерну станцію, інше майно просила виділити відповідачу, та стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності; відповідач не погодився на сплату компенсації половини вартості майна та не вніс грошової суми на депозитний рахунок суду.

Проте, повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом не взято до уваги той факт, що, з врахуванням положень ст. 11 ЦПК України, позивачем ОСОБА_3 ставляться вимоги щодо розподілу спільного майна подружжя, а суд, в межах заявлених вимог, визначивши розмір часток чоловіка та жінки в праві на майно, встановлює способи поділу майна подружжя. Зокрема, в даному випадку, суд вправі розподілити майно між сторонами з врахуванням його вартості.

А тому, колегія суддів, виходячи з рівності часток сторін, беручи до уваги інтереси дружини, чоловіка, вважає за можливе виділити у власність ОСОБА_3 майно: шафу-купе вартістю 1752 грн., компютерний стіл вартістю 609 грн., меблі у прихожу вартістю 1068 грн., килим вартістю 1139 грн., картину вартістю 397 грн., тренажерну станцію вартістю 903 грн., мультиварку вартістю 381 грн., на загальну суму 6249 грн.; у власність ОСОБА_4 слід виділити майно: шафу-купе вартістю 2669 грн., кухонний стіл вартістю 303 грн., кухонний куточок вартістю 1848 грн., стільці в кількості 3 штуки вартістю 167 грн., картину вартістю 397 грн., двері вхідні вартістю 2229 грн., вікно у ванну кімнату вартістю 537 грн., на загальну суму 8150 грн.

З врахуванням того, що сторонами придбано зазначеного рухомого майна на суму 14399 грн., відповідно частка кожного із подружжя складає 7199 грн. 50 коп. ОСОБА_3 виділено майно на суму 6249 грн., ОСОБА_4 на суму 8150 грн. Отже, різниця у вартості часток розподіленого рухомого майна, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 950 грн. 50 коп. (8150-7199,50).

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування витрат на ремонт будинку в розмірі 22701 грн. (вартості трудових затрат), суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 1212,1213 ЦК України та з врахуванням тих обставин, що внаслідок ремонту за рахунок позивачки відповідач набув покращення його будинку.

Однак, суд дійшов таких висновків в цій частині з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, і з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_4

З показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 встановлено, що під час шлюбу сторонами було здійснено ремонт у будинку № 28 по вул. С.Оврашка в м. Шепетівці, що належить відповідачу на праві особистої власності на підставі спадкового договору від 07.12.2004 року. Зокрема, у будинку було виконано встановлення сантехнічного обладнання у ванній кімнаті, укладання ламінату, шпаклювання та фарбування стін та стелі, укладання плитки у ванній кімнаті та туалеті, вбудова каміну у вітальній кімнаті, облаштування ганку, асфальтування прибудинкової території (а.с. 158 т. 1, 168-174 т. 2).

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не ненадання судом оцінки показам свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в підтвердження обставин щодо проведення ремонту в будинку, оскільки суд оцінює докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Крім того, покази зазначених свідків не містять конкретизації, які саме ремонтні роботи були проведені в будинку відповідача, та їх період проведення, а тому обґрунтовано не взято судом першої інстанції до уваги. Інших доказів на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині відповідач не надав.

Відповідно, поліпшення обєкту нерухомості у вигляді здійсненого ремонту у житловому будинку є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з висновком експерта №023/2017 від 06.11.2017 року вартість будівельних робіт, виконаних у будинковолодінні по вул. С.Оврашка, 28 в м. Шепетівці Хмельницької області за період з 11.01.2013 року по 10.10.2016 року становить 42 386 грн. (а.с. 192-212 т. 2).

А тому, колегія суддів, виходячи з рівності часток сторін, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21 193 грн. компенсації 1/2 вартості поліпшень обєкту нерухомості у вигляді здійсненого ремонту у будинковолодінні по вул. С. Оврашка, 28 в м. Шепетівці Хмельницької області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо участі в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, оскільки колегія суддів вважає таку заяву необґрунтованою, з огляду на те, що підстави для задоволення заяви, які передбачені статтею 20 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 90,24%, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню 9543 грн. 42 коп. судових витрат (понесених позивачем по сплаті судового збору за подачу позову, апеляційної скарги на ухвалу та рішення суду першої інстанції, витрат на проведення експертизи та дослідження).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_3 майно: шафу-купе вартістю 1752 грн., компютерний стіл вартістю 609 грн., меблі у прихожу вартістю 1068 грн., килим вартістю 1139 грн., картину вартістю 397 грн., тренажерну станцію вартістю 903 грн., мультиварку вартістю 381 грн., на загальну суму 6249 грн.

Виділити у власність ОСОБА_4 майно: шафу-купе вартістю 2669 грн., кухонний стіл вартістю 303 грн., кухонний куточок вартістю 1848 грн., стільці в кількості 3 штуки вартістю 167 грн., картину вартістю 397 грн., двері вхідні вартістю 2229 грн., вікно у ванну кімнату вартістю 537 грн., на загальну суму 8150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 950 грн. 50 коп. компенсації різниці у вартості часток розподіленого рухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 21 193 грн. компенсації 1/2 вартості поліпшень обєкту нерухомості у вигляді здійсненого ремонту у будинковолодінні по вул. С. Оврашка, 28 в м. Шепетівці Хмельницької області, та 198 087 грн. 50 коп. компенсації 1/2 вартості автомобіля Mazda CX-7, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 9543 грн. 42 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_12

Судді: /підписи/ ОСОБА_13

ОСОБА_14

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Провадження № 22-ц/792/1347/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 48