Справа № 526/2043/17
Провадження № 2/526/940/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді: Заколодяжної О.А.

при секретарі: Шульзі Н.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

територіальної громади Бобрицької сільської ради

Третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора

про

визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до територіальної громади Бобрицької сільської ради, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права на земельну ділянку площею 2,74 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 07.04.1998 року .

В позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 516 від 04.11.1996 року належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП ім. Щорса площею 2,74 га в умовних кадастрових одиницях. Вказана земельна ділянка розташована на території Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області. За життя ОСОБА_2 отримала сертифікат на вказану земельну ділянку , але з часом він був втрачений. 01.11.1995 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла належний їй будинок з допоміжними господарськими будівлями, розташований в с. Бобрик, по вул. Шевченка,4, Гадяцького району, Полтавської області та все, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право позивачу. 07.04.1998 року ОСОБА_2 померла . Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеного права на вказану земельну ділянку, яку фактично прийняв позивач, так як вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. ОСОБА_1 звернувся до Гадяцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, у звязку з відсутністю на неї сертифіката на право на земельну частку (пай), тому він звернувся до суду з даною позовною заявою.

До суду позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив його позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі.

Представник відповідача територіальної громади Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області до суду не зявився, надали письмову заяву, в якій вказують, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника.

Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явився, надали заяву в якій просили справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають до задоволення зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був виданий Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ПЛ № 0151672, згідно якого їй належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП ім. Щорса площею 2,74 га в умовних кадастрових одиницях, що розташована на території Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, який видавався на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 516 від 04.11.1996 року та був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 508 від 30.01.1997 року, що підтверджується довідкою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відділ у Гадяцькому районі № 266/0/193-17 від 18.08.2017 року, оригінал якого був втрачений.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку.

В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою.

Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 мала право на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

01.11.1995 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений секретарем Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в реєстрі під № 36, яким на випадок свої смерті заповіла належний їй будинок з допоміжними господарськими будівлями, розташований в с. Бобрик, по вул. Шевченка,4, Гадяцького району, Полтавської області та все, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1.

07.04.1998 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 063669, виданого 09.04.1998 року Бобрицькою сільською радою Гадяцького району Полтавській області.

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/475 від 03.05.2017 року.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняв ОСОБА_1, так як вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/476 від 03.05.2017 року.

Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 326 від 11.10.2017 року, після смерті ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 128 заведена на підставі фактичного прийняття і 17.02.1999 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 13.09.2017 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, в звязку з відсутністю на неї правовстановлюючих документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення

Керуючись ст. 534, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., ст.ст.10, 60,80, 88, 197 ч.2, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, право на земельну ділянку площею 2,74 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Бобрицької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 07.04.1998 року .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: О. А. Заколодяжна