УхвалА

іменем україни

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - садівниче товариство «Мрія», про усунення перешкод у користуванні майном за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5, як член садівничого товариства «Мрія» (далі - СК «Мрія»), 14 січня 2010 року продав йому за 120 тис. грн садовий будинок з допоміжними спорудами, який розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га, у СК «Мрія» на території Харківського району Харківської області, що підтверджується укладеним між ними письмовим договором.

У зв'язку з продажем вказаної земельної ділянки і садового будинку, розташованого на ній, відповідач припинив своє членство у СК «Мрія», а він, придбавши це нерухоме майно у власність став членом садового товариства та отримав книжку садовода. 15 січня 2010 року на виконання вимог Статуту СК «Мрія» він сплатив вступний внесок у розмірі 1 тис. грн. Незважаючи на те, що він став власником садового будинку і земельної ділянки у садовому товаристві відповідач не звільнив нерухоме майно і продовжує ним безпідставно користуватися.

Вважав, що такими діями відповідача порушено його право на вільне розпорядження і користування належним йому майном.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування земельною ділянкою НОМЕР_1 загальною площею 0,06 га, у СК «Мрія» на території Харківського району Харківської області та розташованим на ній садовим будинком з допоміжними спорудами; усунути йому перешкоди у користуванні цим майном шляхом виселення відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, (апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін) суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 210, 220, 640, 657 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що оскільки між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 14 січня 2010 року у простій письмовій формі, тобто не дотримано вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, то такий правочин є нікчемним, унаслідок чого не породжує правових наслідків. Крім того, відповідно до довідок СК «Мрія» позивач не є членом цього садового товариства, загальних зборів щодо прийняття його до товариства не проводилося, земельну ділянку № НОМЕР_2 у садовому товаристві він не займає.

Суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо наявності у нього права на користування спірним нерухомим майном.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик