Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/544/17
Провадження № 2/670/305/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі

головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Корчововї А.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 до Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати за ним як за спадкоємцем за законом померлої 30.06.2016 р. ОСОБА_2 в порядку спадкоємства право на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_3 і розташована на території Женишковецької сільської ради по колишньому КСП «Іскра», розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії ХМ № 0185964, що видавався 25.12.1997 р. на ім'я ОСОБА_4 і зареєстрованій в книзі реєстрації сертифікатів за №475 від 11.02.1997 року.

Позивач повідомляє, що його бабуся ОСОБА_5 успадкувала земельну ділянку від своєї матері ОСОБА_3 27 квітня 2016 року, але за життя не оформила правовстановлюючі документи на неї.

Він як спадкоємець за заповітом звернувся із заявою до нотаріуса, однак постановою № 185/02-31 від 05.07.2017 року той відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що права на земельну частку пай ОСОБА_5 зареєстровані після її смерті.

У звязку з цим він просить поновити порушені права, визнавши за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті бабки право на земельну частку (пай).

В судове засідання сторони та представники не зявились надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги відповідачем визнаються.

Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.

У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів.

Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом (заповіт від 16 травня 2016 року складений ОСОБА_5 на імя ОСОБА_1), згідно довідки Женишковецької сільської ради № 47 від 23.01.2017 р., проживав на момент смерті разом із бабусею ОСОБА_5, яка померла 22.06.2016 року (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 281238, актовий запис № 20 Женишковецької сільської ради), тому згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України він вступив у спадкові права.

Згідно свідоцтво виданого державним нотаріусом про право на спадщину за законом 27.04.2016 року ОСОБА_5 отримала права на земельну частку пай посвідчену сертифікатом серії ХМ № 0185964, що видавався 25.12.1997 р. після смерті ОСОБА_3

Родинні звязки позивача з бабусею ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про його народження серії 1-БВ № 259916, актовий запис № 2, свідоцтвом про народження його матері серії 1-АГ № 621431, актовий запис №15 та свідоцтвом про одруження серії1-БВ № 024445, актовий запис №6 його матері ОСОБА_6.

Після смерті бабусі позивач в позасудовому порядку обмежений в реалізації свого права на земельну частку (пай) в розмірі 2,39 в умовних кадастрових гектарах, права на яку внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най).

На момент розгляду справи права власника земельної ділянки площею 2,39 в умовних кадастрових гектарах зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на ОСОБА_5 (інформаційні довідки № 65788542 №6578860, - помилково, оскільки час їх формування - 14.08.2016 року ОСОБА_5 померла - 22.06.2016 року, тому нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва не це нерухоме майно, в силу ст. 25 ЦК України. Ця обставина є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Хоча померла набула прав власника земельної ділянки після їх реєстрації, але це право оспориме, тому нотаріус не задовольняє заяву ОСОБА_1, а відповідно суд визнає не право власності, а право на земельну частку пай позивача, задовольняючи вимоги частково.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову, тому за ним, відповідно до ст. 1223 ч.2 ЦК України слід визнати право на земельну частку.

Керуючись ст.ст.1222, 1261 ЦК України, ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 8,10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 22 червня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів після отримання копії цього рішення через Віньковецький районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.О. Потапов