Справа № 592/1985/17
Провадження № 4-с/592/21/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м.Суми ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 26.01.2017 року про арешт автомобіля, визнання постанови неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м.Суми ОСОБА_2 щодо винесення постанови про арешт майна боржника. Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2016 року, яке набрало законної сили 10.01.2017року, у справі №592/2028/15-ц, між нею та колишнім чоловіком було поділене спільне майно. Визнано за нею право власності на автомобіль Ford Fusion 1.4, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, тип-легковий універсал-В, синього кольору, кузов: № WFOUXXGAJU7T64004, припинено право власності ОСОБА_3 на цей автомобіль, стягнуто з неї на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 83396грн. Але 13.02.2017 року листом вона отримала від Сумської філії ДП «Національні інформаційні системи» витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а саме арешт автомобіля за номером ВМ8094АН на підставі постанови ВП 53245199 від 26.01.2017 року. Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 pоку N1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Очевидно, що такої перевірки державний виконавець не проводив, адже вона ще не зареєструвала своє право власності на транспортний засіб. А тепер взагалі не може зареєструвати у встановленому законом Порядку право на транспортний засіб та отримати відповідне свідоцтво. ОСОБА_1 просить поновити строк для оскарження постанови ВП 53245199 від 26.01.2017 року, визнати неправомірною та скасувати постанову ВП№53245199 від 26.01.2017 року про арешт майна боржника - Ford Fusion 1388, (2007), синій, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1, винесену старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримала з зазначених підстав, додатково пояснивши, що нею частково виконується рішення суду, сплачена сума в розмірі 400грн.

В судовому засіданні старший державний виконавець Ковпаківського відділу ДВС м.Суми ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги, пояснивши, що за заявою стягувача ОСОБА_3 нею була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 83396грн. Згідно з п.6 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника. Згідно з ст.56 цього Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника. Вважає накладення арешту на автомобіль законним і просить в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, пояснивши, що до ухвалення судового рішення у справі про поділ майна ОСОБА_1 утримувала автомобіль, який був їх спільною сумісною власністю, протягом кількох років. При зверненні до Сумського МВ було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно заволоділа цим автомобілем і не давала йому можливості ним користуватися. При реєстрації автомобіля за ОСОБА_1 за рішенням суду остання може в той же день продати автомобіль і розпорядитися коштами від продажу автомобіля на власний розсуд, не виплативши йому суму грошових коштів за рішенням суду. ОСОБА_1 не має доходу, достатнього для виплати суми коштів за рішенням суду. Для забезпечення виконання рішення суду вважає, що арешт накладений правомірно.

Суд, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м.Суми ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що 16.01.2017 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського відділу ДВС м.Суми з заявою про примусове виконання рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.12.2016 року, згідно з яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_383396грн. грошової компенсації в розмірі половини вартості автомобіля Ford Fusion 1.4, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску (а.с.7-8). 17.01.2017 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС м.Суми була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53245199.

Викладені обставини підтверджуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження №53245199.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.12.2016 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_383396грн. грошової компенсації в розмірі половини вартості автомобіля Ford Fusion 1.4, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, також було визнано право власності ОСОБА_1 на цей автомобіль.

Боржник ОСОБА_1 подала до Ковпаківського відділу ДВС м.Суми декларацію про доходи та майно відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з цією декларацією, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, у ОСОБА_1 відсутній дохід, крім аліментів, щодо іншого майна ОСОБА_1 зазначила про належність їй на праві власності ? частини квартири АДРЕСА_1.

25.01.2017 року стягувач ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського відділу ДВС м.Суми з заявою про накладення арешту на вказаний автомобіль, право власності на який було визнано за рішенням суду за ОСОБА_1, зазначивши в заяві, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, кошти за рішенням суду не сплачує.

Постановою від 26.01.2017 року старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м.Суми ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення арешту на автомобіль НОМЕР_4, 2007 року випуску (а.с.5). До Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений відповідний реєстраційний запис.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається з декларації боржника ОСОБА_1, а також матеріалів перевірки, проведеної державним виконавцем, у боржника відсутні кошти, на які можна звернути стягнення.

Відповідно до ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стаття 56 цього Закону не передбачає обовязкове проведення опису транспортного засобу перед винесенням постанови про накладення арешту на автомобіль. Згідно з ч.2 ст.56 Закону «Про виконавче провадження» арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Таке рухоме майно становлять меблі, побутова техніка тощо.

Порядок реєстрації, перереєстрації транспортних засобів передбачений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, із змінами та доповненнями (далі Порядок).

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності на автомобіль у ОСОБА_1 виникло за рішенням суду.

Отже, проведення державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу (рухомого майна) не повязано з виникненням права власності на автомобіль. Проведення державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів не породжує перехід права власності. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил, ведення їх обліку (п.3 Порядку).

Дійсно відповідно до п.15 Порядку у разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація (перереєстрація) не проводиться.

Згідно з п.7 Порядку строк державної реєстрації транспортного засобу продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів. Неможливість своєчасного проведення реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу за ОСОБА_1 зумовлена накладенням арешту на цей транспортний засіб.

Стягнення на нерухоме майно (1/4 частка ОСОБА_1 в квартирі) відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

На доводи боржника ОСОБА_1, що нею буде проданий автомобіль після реєстрації транспортного засобу і кошти вона спрямує на погашення боргу перед ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_3 зазначив, що не має жодних гарантій, що після продажу автомобіля (реєстрація і продаж може відбутися за один день) ОСОБА_1 поверне йому кошти, присуджені за рішенням суду.

У звязку з відсутністю у ОСОБА_1 коштів, іншого рухомого майна, крім автомобіля, на який може бути в подальшому звернено стягнення, з метою забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 державним виконавцем правомірно була винесена постанова про арешт автомобіля.

Згідно з ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оскільки ОСОБА_1 стало відомо про арешт автомобіля 13.02.2017 року з листа Сумської філії ДП «Національні інформаційні системи», а постанову про арешт автомобіля заявник отримала 16.02.2017 року строк звернення зі скаргою до суду не є пропущеним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби м.Суми ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 26.01.2017 року про арешт автомобіля, визнання постанови неправомірною та скасування постанови, за необґрунтованістю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів після її проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Котенко