СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/273/17
Провадження № 2/306/239/17
Рядок статзвіту № 19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря Дичка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської райспоживспілки, Свалявської районної спілки споживчих товариств про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на столярний цех,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23 листопада 2012 року на аукціоні ним було придбано столярний цех літ. «А» загальною площею 528,9 кв. м, що знаходиться за адресою: с. Драчино, вул. Драчинська, 10 Свалявського району Закарпатської області. По результатам аукціону, між ним та ДП «Коопром» Свалявської райспоживспілки було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаної будівлі столярного цеху. За умовами цього договору він повністю сплатив відповідачу вартість 231750,00 грн., придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна. На виконання п. 3 цього договору Актом приймання-передачі основних засобів від продавця до покупця від 23.11.2012 року будівлю столярного цеху було передано йому. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. Після укладення договору купівлі-продажу відповідач ухилився та ухиляється здійснити його нотаріальне посвідчення, що в свою чергу унеможливлює оформлення його права власності на зазначену нерухомість в установленому порядку. Посилаючись на ст. 220 ч. 2 ЦК України просить визнати договір купівлі-продажу від 23.11.2012 року столярного цеху літ. «А» загальною площею 528,9 кв. м за адресою: с. Драчино, вул. Драчинська, 10 Свалявського району, укладений між ним та ДП «Коопром» Свалявської райспоживспілки дійсним та визнати за ним право власності на вказаний столярний цех.

У судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі у судове засідання також не з»явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають, оскільки позивачем сплачено вартість столярного цеху.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Встановлено, що 23 листопада 2012 року між ДП «Коопром» Свалявська райспоживспілка та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір купівлі-продажу, за яким позивач купив будівлю столярного цеху. Вказаний договір нотаріально не посвідчений, державна реєстрація не здійснювалася.

Згідно акту приймання передачі основних засобів від 23.11.2012 року позивач прийняв зазначений столярний цех (а.с. 7). На рахунок ДП Коопром позивач вніс у листопаді 2012 року 66000,00 грн. та у грудні 2012 року 165750,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

За змістом ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 13, 14 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

З 01 січня 2013 року, у зв»язку зі змінами у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріуси наділені статусом спеціальних субєктів, які здійснюють функції державного реєстратора в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між позивачем та відповідачем, не був нотаріально посвідчений, він не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. За таких обставин відсутні й правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину.

Також ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного столярного цеху не відбулося, оскільки саме обов»язок звернення до нотаріуса покладається зокрема на позивача, який й придбав вказане майно з аукціону, та продавця-ДП Кооппром Свалявської споживспілки, але з 23 листопада 2012 року по 2017 рік позивач не вчиняв дій щодо реєстрації за собою права власності на будівлю спірного столярного цеху, а звернувшись у 2017 році до суду із даним позовом позивач не навів мотивів та доказів ухилення продавця від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірного столярного цеху, а відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім того, стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З вищезазначених правових норм убачається, що чинним законодавством передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору, однак з матеріалів справи не вбачається існування спору між сторонами.

За таких обставин суд у позові відмовляє.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської райспоживспілки, Свалявської районної спілки споживчих товариств про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на столярний цех відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха