АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Оніщука М.І.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року про відмову у відкритті провадження

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Київська міська рада, ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондаренко Галина Олександрівна, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 з липня 2009 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заяву обґрунтовано тим, що вона як спадкоємиця четвертої черги прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4, оскільки перебуваючи у шлюбі, та маючи проблеми із чоловіком, вона не проживала за місцем реєстрації, а з липня 2009 року проживала однією сім'єю зі своїм дідусем ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_4, а з листопада 2016 року, після смерті дідуся, продовжувала проживати разом з його дружиною.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за вищевказаною заявою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Вказувала на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, застосувавши положення ч. 4 ст. 256 ЦПК України, у зв'язку з чим безпідставно відмовив у відкритті провадження за заявою.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засідання апелційну скаргу підтримала з підстав, наведених в ній та просила задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції виходви з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неспорюваних прав.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 ЦПК України. Тому в заяві повинно бути зазначено не лише факт, який просить встановити заявник, а і причини неможливості одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви повинно бути приєднано довідку про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

Отже, аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, посилаючись на те, що постійно проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю.

Таким чином встановлення факту проживання заявниці однією сім'єю зі спадкодавцем залежить від наявності у неї законного права користування житловим приміщенням, яке може бути підтверджено відповідним документом.

Згідно положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання громадянина України є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі, тобто має іншу сім'ю, та зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 6 на звороті).

Однак для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту проживання однією сім'єю, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення, яке за заявою ОСОБА_1 є спадковим майном.

Крім того ОСОБА_1 в заяві зазначила, що ОСОБА_4 не встигла прийняти спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Разом з тим в заяві ОСОБА_1 вказала, що померла ОСОБА_4 постійно до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_2.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність спору про право, оскільки згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, судова колегія вважає, що висновок суду щодо відмови у відкритті провадження усправі є обґрунтованим та таким, що узгоджується з нормами процесуального закону.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року - залишти без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/12475/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10331/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.