Справа № 263/8226/16-ц
Провадження № 2/263/79/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивачів - адвоката ОСОБА_1, представника Маріупольської міської ради ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому просили визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, померлого 04.04.2011 року, а саме на ? частину за кожним, на житловий будинок, розташований по вул. Мар'їнська балка, 64-а в м. Маріуполі Донецької області, який складається з: житлового будинку Літ А-1 з сенями літ а-1, тамбурами літ. а1-1,а2-1, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 51,0 кв.м., літньої кухні літ. Б-1, сараїв літ. В-1,Г-1, вбиральні літ. Д-1. В обґрунтування позову зазначили, що вони є спадкоємцями за законом після смерті їх батька ОСОБА_6. До складу спадщини входить житловий будинок, розташований по вул. Мар'їнська балка, 64-а в м. Маріуполі Донецької області, який складається з: жилого будинку Літ А-1 з сенями літ а-1, тамбурами літ. а1-1,а2-1, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 51,0 кв.м., літньої кухні літ. Б-1, сараїв літ. В-1,Г-1, вбиральні літ. Д-1. За даними БТІ м. Маріуполя внаслідок технічної інвентаризації, проведеної у жовтні 2011 р., вищевказане домоволодіння зареєстроване за користувачем ОСОБА_6, як самовільно зведене нерухоме майно. Згідно технічного паспорту остання дата будівництва вищевказаних будівель визначена 1980 роком. На підставі п.3.1 наказу Міністерства регіонального розвитку та житлового-комунального господарства України від 19 березня 2013р. (набрав чинності 29.03.2013р), яким затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, а також регламентовано процедуру проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, - індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1982 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об'єкти права власності на підставі технічного паспорту. Вважають, що вони мають право на спадщину, оскільки спадщину прийняли, звернувшись до нотаріальної контори, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Також, зауважили, що земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, 23.03.2015 року була надана в оренду строком на 10 років дочці ОСОБА_6 - відповідачці по справі - ОСОБА_5, тому просять позов задовольнити.

Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до діючого законодавства, якщо за життя спадкоємець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Позивачі не надали правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, а також документів на прийняття його в експлуатацію. Також, зауважив, що договір оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, укладений між ОСОБА_5 та Маріупольською міською радою, при цьому ОСОБА_5 не є ані спадкодавцем, ані спадкоємцем. На підставі зазначеного просив відмовити у позові.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2011 року помер ОСОБА_6, який є батьком позивачів /а.с.55,59,72/.

26.05. 2016 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, оскільки спадщину прийняли, тому що були зареєстровані разом із спадкодавцем на момент смерті /а.с.54-73/.

Постановами приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 04.06.2016 року №137/02-31 та №138/02-31 позивачам було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №64-а по вул. Мар'їнська балка в м. Маріуполі через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позиваці, як діти спадкодавця, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, позивачі є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину.

Надаючи оцінку правовідносинам щодо переходу майнових прав на спадкове майно, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.1 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Згідно з інвентаризаційною справою, роком забудови будинку №64-а по вул. Мар'їнська балка в м. Маріуполі є 1940 р. /а.с.91/. ОСОБА_6 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю матірю, ОСОБА_8, яка померла у 1982р. /а.с.95/ Після смерті ОСОБА_8- ОСОБА_6 став користувачем спірного будинку.

З наданого суду технічного паспорту від 06.10.2011 року на спірний будинок вбачається, що будинок № 64-а по вул. Мар'їнська балка в м. Маріуполі Донецької області складається з: жилого будинку Літ А-1 з сенями літ а-1, тамбурами літ. а1-1,а2-1, жилою площею 33,2 кв.м., загальною площею 51,0 кв.м., літньої кухні літ. Б-1, сараїв літ. В-1,Г-1, вбиральні літ. Д-1 /а.с.17-19/.

З наведених доказів вбачається, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не отримував у користування земельну ділянку по вул. Мар'їнська балка, №64-а в м. Маріуполі, для здійснення будівництва, документів про введення будинку в експлуатацію не мав, державну реєстрацію домоволодіння не провів та правовстановлюючі документи не отримав, що є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Позасудова процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 42, 43 вказаної постанови для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. заявник серед іншого має подати документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна.

Також згідно спрощеної процедури прийняття в експлуатацію, визначеною Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79) для прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року заявник серед іншого також повинен надати до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням обєкта документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено обєкт.

Відповідно до наведених положень законодавчих актів, які передбачають можливість у досудовому порядку ввести в експлуатацію та захистити своє право власності на недобудовані або не введені своєчасно в експлуатацію індивідуальні житлові будинки побудовані до 1992 року, в усіх випадках вимагається від заявника (спадкоємця) надання документу, що підтверджує його право власності або користування на земельну ділянку, на якій розташований обєкт домоволодіння.

Натомість у позивачів даний документ відсутній. За таких обставин позивачі з обєктивних причин позбавлені можливості захистити своє право власності на спадкове майно у встановленому досудовому порядку.

При вирішенні в судовому порядку спірного питання щодо належності зазначеного будинку спадкодавцю та правомірності включення його до складу спадщини, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобовязаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачами в обґрунтування їх права власності та сприяти захисту такого права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням зазначених положень законодавства та роз'яснень ВССУ, суд вважає не доведеним належними доказами факт побудови (придбання) у встановленому законом порядку спірного домоволодіння, оскільки земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, не надавалася ні у користування, ні у власність ані спадкодавцю, ані спадкоємцям, а була надана дочці спадкодавця - ОСОБА_5 згідно договору оренди від 23.03.2015 року , а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 10, 57, 60, 197, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_5, про визнання права власності у порядку спадкування відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Г. Шатілова