Справа № 567/945/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Самолюк А.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог цивільну справу за позовом за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив

в Острозький районний суд Рівненської області звернулось ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК « до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 216620- cred. Згідно із умовами договору, позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 20.03.2009 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші виграти згідно кредитного договору. Згідно із договором, у випадку порушення зобов'язань, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 25 вересня 2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість 11693,40 доларів США, яка складається із: 2248,13 доларів США - заборгованість за кредитом; 9445,27 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Позивач зазначає, що від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", було стягнуто заборгованість у розмірі 39005 грн .21 коп., що еквівалентно 4930,13 доларів США, різниця становить 6763,27 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: 9,65 доларів США штраф ( фіксована частина), 338,16 доларів США штраф ( процентна складова).

У зв'язку із наведеним, позивач просив суд стягнути на його користь заборгованість у розмірі 7111,08 доларів США, що за курсом 25,92грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 вересня 2016 року становить 184319,16 грн., та складається із: 9,65 доларів США штраф (фіксована частина), 338,16 доларів США штраф ( процентна складова) та судові витрати по справі.

Відповідач подав до суду заперечення на позов в якому вказав, що вважає, позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. В доданих доповненнях до заперечень проти позову вказав, що аналізуючи розрахунок у справі № 2-38/10, станом на 23.03.2009 року нараховані за прострочену заборгованість за кредитом проценти складають 955,12 доларів США, на відміну від нього у розрахунку по справі № 567/945/16-ц нараховані за прострочену заборгованість за кредитом проценти складають вже 1889,01 доларів США, тобто на 933,89 доларів США більше ніж у розрахунку у справі № 2-38/10. Крім того з розрахунку у справі № 2-38/10 вбачається, що станом на 23.03.2009 року загальна заборгованість за процентами складає 955,12 доларів США, на відміну від нього у розрахунку по справі № 567/945/16-ц загальна заборгованість за процентами складає вже 1889 доларів США, тобто на 934 долара США більше ніж у розрахунку у справі № 2-38/10.Також з розрахунку у справі № 2-38/10 вбачається, що станом на 23.03.2009 року загальна заборгованість за процентами (накопичувальний підсумок) складає 1477,69 доларів США, на відміну від нього у розрахунку по справі № 567/945/16-ц загальна заборгованість за процентами ( накопичувальний підсумок) складає вже 2411,58 доларів США, тобто на 933,89 доларів США більше ніж у розрахунку у справі № 2-38/10. Вказує, на те, що враховуючи невідповідність розрахунків позивача сума заборгованості, яку він просить стягнути не є обґрунтованою та правдивою і тому не може бути з нього стягнута. Також просив суд застосувати до поданої позовної заяви строк позовної давності.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві та доданих поясненнях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.

При цьому пояснив, що відповідно до пункту 5.7. Кредитного договору № 216620-сгеd від 24.03.2008 року, сторонами встановлено строк позовної давності тривалістю 5 років щодо вимоги про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів. Як вбачається із змісту позовної заяви та рішення апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року, днем спливу строку позовної давності, вважається днем винесення рішення Апеляційного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 39005 грн. 21 коп., що еквівалентно 4930,13 доларів США. Таким чином, відповідно до приписів ст. 254 ЦК України, строк позовної давності для звернення позивача до відповідача про стягнення заборгованості сплив 21.10.2015 року, а тому на момент подачі позивачем позову до відповідача про стягнення заборгованості минуло вже 9 місяців і 7 днів і він є пропущеним. Зазначив, що ОСОБА_1 ніколи не визнавав наявності у нього боргу перед позивачем, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2010 року.

Зазначає, що відповідно до пункту 31 Постанови ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» При застосуванні положення п. 7 ч. 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Зазначає, що сплив строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення, неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Посилаючись на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року вважає, що провадження у справі має бути закрите, в звязку з тим, що є рішення яке набрало законної з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також посилається на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду доказів виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області, а саме в якій частині рішення суду вже виконано, що впливає на прийняття обґрунтованого рішення. Вказує, на те, що враховуючи невідповідність розрахунків позивача сума заборгованості є необґрунтованою та неправдивою і тому не може бути з нього стягнута.

Зазначав, що виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області відбувалося за виконавчим провадженням №27578235 з його довірителя здійснювалося відрахування.

Також відповідачем до суду було подано заяву щодо застосування строків позовної давності щодо позову.

Позивач подав пояснення щодо застосування строків позовної давності та обрахунку заборгованості в якій посилається на те, що згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії. Вимоги про відшкодування збитків, зумовлених порушенням договору, про стягнення неустойки, процентів за тіла кредиту тощо можуть бути пред'явлені незалежно від закінчення строку дії договору протягом встановлених для цих вимог строків позовної давності.

Згідно до п. 6.1 кредитного договору даний договір діє в обсязі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Вважає, що правовідносини з Кредитного договору не припинилися так як правовідносини між сторонами тривають до повного погашення кредиту, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

На даний час ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання за договором не виконав, а тому позовні вимоги банку с обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

06.03.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання запиту суду було надіслано повідомлення про те, що з розрахунку заборгованості станом на 25.09.206 року загальна заборгованість за процентами -1889,00 грн. та загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) 2411,58 грн., зазначені за період з 23.03.2009 року 11.06.2010 року (455 днів), а у розрахунку станом на 03.11.2009 року загальна заборгованість за процентами -955,12 грн. та загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком )- 1477,69 грн, зазначені за період з 23.03.2009 року- 03.11.2009 року ( 255 днів), тому розмір відсотків відрізняється.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні докази.

В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 216620- cred. Згідно із умовами договору, позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 20 березня 2009 року. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші виграти згідно кредитного договору. Згідно із договором, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості та доданих пояснень, 21.10.2010 року рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", було стягнуто заборгованість у розмірі 39005 грн. 21 коп., що еквівалентно 4930,13 доларів США.

Відповідно до наданого розрахунку позивача за мінусом стягнутої заборгованості за рішенням Апеляційного суду Рівненської області заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.09.2016 року, відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2016 року складає 7111,08 доларів США, що еквівалентно 184319,16 грн.

Як вбачається із матеріалів справи додатку № 1 до кредитного договору № 216620- CRED від 24.03.2008 року між сторонами укладено договір за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6000 доларів США, а останній зобовязався до 20.03.2009 року в порядку та строки, встановлені графіком здійснювати погашення кредиту і відсотків, повернути отриманий кредит, сплатити відсотки.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року, з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі - 39005 грн. 21 коп., що еквівалентно 4930,13 доларів США.Оскільки заборгованість по кредиту було стягнуто за рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.10.2010 року підстав для повторного стягнення (тіла) заборгованості по кредиту в розмірі 2248,13 доларів США немає.

Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду становить 6763,27 доларів США + 9,65 доларів США штраф ( фіксована частина) + 338,16 доларів США штраф ( процентна складова) 2248,13 доларів США заборгованість за кредитом.

Позивач незважаючи на неодноразові звернення не надав розрахунку по сплаті заборгованості по кредиту яка вже була стягнута і яку він визначає, як 2248,13 Доларів США, та детального розрахунку заборгованості по відсоткам, заборгованості по штрафам (фіксована частина), заборгованості по штрафам (процентна складова).

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що у звязку із порушенням умов кредитного договору, відповідач має заборгованість 4862,95 доларів США що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 25 вересня 2016 року становить 126047 грн. 66 коп.

Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо застосування відносно позову строку позовної давності, оскільки 24.03.2008 року сторони уклали кредитний договір. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 20.03.2009 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора ,яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору , не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України оскільки зобов'язання залишається невиконанимналежним чином відповідно до вимог ст.526, 599ЦК.

Відповідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії. Вимоги про відшкодування збитків, зумовлених порушенням договору, про стягнення неустойки, процентів за тіла кредиту тощо можуть бути пред'явлені незалежно від закінчення строку дії договору протягом встановлених для цих вимог строків позовної давності.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору даний договір діє в обсязі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Отримані ОСОБА_1 кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені в повному об'ємі, договір не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України.

Договір укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на необмежений період, часу, тобто, правовідносини боржника з банком тривають по сьогоднішній день. Відповідач починаючи з 2008 року користується грошима банку повното мірою, а банк зі свого боку нараховує проценти та неустойку за неналежне виконання зобов'язань за договором. ОСОБА_1 ознайомлений з усіма умовами договору та ухиляється від виконання своїх зобовязань. Не здійснення оплати чергових платежів по кредитному договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Законом або договором може бути передбачено, що невиконання сторонами умов договору тягне припинення зобов'язань сторін за договором. Договір, в якому відсутня така умова, визнається чинним до певного у ньому моменту закінчення виконання сторонами зобов'язання. В договорі така умова відсутня.

Таким чином, правовідносини з кредитного договору не припинилися та тривають між сторонами до повного погашення кредиту. Тому суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На даний час ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання за договором не виконав, а тому позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідно, до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягає частковому задоволенню, оскільки з відповідача за рішенням Апеляційного суду Рівненської області вже стягнуто заборгованість за даним договором в сумі 39005 грн.21 коп., що еквівалентно 4930,13 доларів США,в тому числі і заборгованість за кредитом, то з відповідача слід стягнути заборгованість без заборгнованості по кредиту, на даний час відповідач зобовязань по договору кредиту належним чином не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача різницю - 4862,95 доларів США що становить 126047,66 грн.

Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент укладення вищевказаних договорів сторонами цих договорів були повністю додержані вимоги, які в силу ст.203 ЦК України являються необхідними для чинності правочину. Так, волевиявлення ОСОБА_1 було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. За таких обставин власні дії ОСОБА_1, що виразилися у підписанні кредитного договору № 216620- cred від 24.03.2008 року, отримання кредитних коштів та подальше користування ними, та усіх передбачених вищевказаними договорами виплат, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладених ним правочинів та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цими правочинами.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як видно із платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір на загальну суму 2764 грн. 79 коп, отже з відповідача слід стягнути 1890,71 грн. який був сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом, оскільки позов судом був задоволений частково.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 549, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд,-

вирішив

позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № 216620 -cred від 24.03.2008 року в сумі 126047 (сто двадцять шість тисяч сорок сім) гривень 66 коп., що еквівалентно сумі 4862,95 доларів США .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" судовий збір в розмірі 1890 (одну тисячу вісімсот дев'яносто) грн. 71 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5