АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3575/16-ц Головуючий суддя І інстанції Горпинич О. В.
Провадження № 22-ц/790/6268/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 08 липня 2015 року в районі буд. № 269 по пр.Московському в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Daewoo Nexia державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та «РЕUGЕОТ 206» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під її керуванням.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 24 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Від зіткнення з автомобілем відповідача її автомобіль отримав пошкодження. Розмір завданих збитків яких складає 120 736,56 грн.

За її заявою ПрАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» на підставі Полісу №АІ/3410013, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1, виплачено частину матеріальної шкоди в сумі 50 000 грн., яка обумовлена лімітом відповідальності.

Крім того, внаслідок ДТП вона отримала ушкодження обличчя, колінного суглоба, отримала політравму, відповідно до приписів лікаря вимушена була значний час лікуватися, відновлювати своє здоров'я та зовнішній вигляд.

Вважає, що дії ОСОБА_1 спричинили їй фізичних та моральних страждань. Крім того, транспортний засіб їй необхідний для пересуванням містом у робочих цілях, однак після ДТП їавтомобіль фактично знищено, адже вартість ремонту перевищує вартість самого автомобіля.

Просить стягнути 70736,56 грн. матеріальної шкоди , 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог. Позивачці страховою компанією «Аско-Медсервіс» виплачено страхове відшкодування за шкоду, завдану майну у розмірі 50 000 грн. Компенсація за моральну шкоду не сплачувалася, що підтверджує відсутність доказів завдання шкоди. Крім того, у звіті від 22 квітня 2016 року встановлено, що вартість матеріальних збитків становить 120736,56 грн. Позивачкою при визначені розміру майнової шкоди не врахована залишкова (утилізаційна) вартість пошкодженого автомобіля, який залишився у її володінні. Незважаючи на те, що постановою суду ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, позивачка перевищувала встановлену ПДР України швидкість руху. Про можливе перевищення швидкості зазначає у своєму висновку експерт, тому тяжкості наслідків ДТП сприяла протиправна поведінка позивачки.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 70 736,56 грн., на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.

В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1258 грн. 58 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди.

Також, утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля «РЕUGЕОТ 206» складає 50109,62 грн. Автомобіль залишився у ОСОБА_4, а тому цю суму необхідно вирахувати з суми завданих збитків. Доказів, що автомобіль було продано за 10000 гривень позивачка не надала.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 08 липня 2015 року , ОСОБА_1, керуючи автомобілем Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, в районі будинку № 269 по проспекту Московському в м. Харкові, виконуючи маневр «поворот ліворуч» не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «РЕUGЕОТ 206», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно звіту № 496 від 22 квітня 2016 року вартість поновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «РЕUGЕОТ 206» становить 74485,18 грн., вартість матеріальної шкоди - 120736,56 грн..

Страховою компанією «Аско-Медсервіс» сплачено на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 50 000 грн.

Стягуючи 70736 грн. 56 коп. з ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1; розмір відшкодування визначений спеціалістом і з урахуванням виплачених страхових коштів підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1187 ЦК України факт завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки не пов'язаний з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

СК «Аско-Медсервіс» виплачено ОСОБА_3 передбачену полісом суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн.

Невідшкодована сума у розмірі 70736 грн. 56 коп.(120736,56-50000) підлягає стятгненю з відповідача.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2808цс15 та відповідно до ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відносно незгоди відповідача з сумою відшкодування та посилання на вирахування з суми вартості автомобілю залишкову(утилізаційну) вартість , оскільки транспортний засіб залишився у позивачки, то колегія виходить з наступного.

Згідно ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля зі строком експлуатації на момент пошкодження, то величина матеріального збитку приймається у розмірі його ринкової вартості по цінам дійсним на момент проведення експертизи.

Даних щодо вартості залишків чи вцілілих запасних частин автомобіля матеріали справи не містять.

Доказів цьому відповідачем не надано.

Посилання відповідача щодо перевищення швидкості ОСОБА_3 - безпідставне.

Питання щодо порушення правил дорожнього руху вже було предметом судового розгляду та постановою від 24 березня 2016 року наявність таких порушень у діях позивачки не встановлено.

Доказів у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України щодо перевищення швидкості ОСОБА_3 відповідачем не надано.

За таких обставин підстав для зменшення суми відшкодування немає.

Відповідно до вимог ст.ст. 1166 ч.1,1667, 1187 ч.1,2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стягуючи з ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

ОСОБА_3 зазнала моральної шкоди, оскільки факт ДТП та отримання тілесних ушкоджень викликало у неї певні хвилювання та переживання; спонукало її вносити зміни у звичайний розклад свого життя.

Стягнення на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. є достатнім відшкодуванням такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: