Справа № 308/5045/17
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1 щодо внесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, зацікавлена особа: ОСОБА_2,-

встановила:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (надалі ПАТ "Родовід Банк") звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1

На обґрунтування скарги зазначає, що 26.02.2016 р. ПАТ "Родовід Банк" отримано виконавчий лист №308/14588/13-ц виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором Ск-527-000081/8-2008 від 27.08.2008р. в розмірі 31435,17 грн. та 314,35 грн. судових витрат. Вказаний виконавчий лист подано на виконання до Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. 16.05.2017 р. ПАТ "Родовід Банк" отримало повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.12.2016 року, винесене головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 з посиланням на п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, ненадання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску. Банк вважає вказане повідомлення державного виконавця таким, що винесено з порушенням норм діючого законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органі, а ПАТ "Родовід Банк" в розмірі 99,99 відсотків належить Державі Україна в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади, тобто є державним органом. Виконавчий документ на виконання подано за заявою стягувача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (або уповноваженої ним на вчинення дій особи), який згідно із ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» звільнений від сплати авансового внеску. За вказаних обставин, ПАТ "Родовід Банк" просило суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_1 при винесенні повідомлення від 06.12.2016 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання та скасувати вищевказане повідомлення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Родовід Банк" ставить питання про скасування ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановлення нової ухвали, якою задовольнити скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходив з того, що державним виконавцем правомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не дотримані вимоги до виконавчого документа, встановлені п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: ненадання стягувачем підтвердження про сплату авансового внеску.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, ч.1ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положенням ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Встановлено, що 26.02.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано ПАТ «РодовідБанк» виконавчий лист № 308/14588/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РодовідБанк» заборгованості за кредитним договором Ск-527-000081/8-2008 від 27.08.2008р. в розмірі 31435,17 грн. та 314,35 грн. судових витрат (а.с.6-7).

Вказаний виконавчий лист подано на виконання до Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

06.12.2016 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з посиланням на п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: ненадання стягувачем підтвердження про сплату авансового внеску (а.с.9-10).

Згідно з п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Вказана стаття додатково визначає категорію рішень за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску, а також коло осіб стягувачів, які звільнені від сплати авансового внеску. Зокрема, від сплати авансового внеску звільняються стягувачі - державні органи.

Орган держави (державний орган) це організаційно і структурно уособлена частина державного механізму, яка наділена в установленому Конституцією України порядку державно-владними повноваженнями, правовими і матеріально-фінансовими ресурсами для реалізації завдань і функцій державної влади.

Основоположною ознакою належності державного органу до державного апарату є наявність у органу держави державно-владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність», державний банк в Україні - це банк, сто відсотків статутного капіталу якого належать державі. Державний банк засновується за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. ст. 337 Господарського кодексу України, державний банк, створений за рішенням Кабінету міністрів України на основі державної власності. Статут державного банку затверджується постановою Кабінету Міністрів України. Найменування державного банку повинно містити слово «державний». Держава здійснює повноваження власників щодо акцій (паїв), які належать їй у статутному фонді державного банку, через органи управління державного банку. У разі прийняття рішення про часткове або повне відчуження державою належним їй акції ( паїв) державного банку цей банк втрачає статус державного.

Натомість, ПАТ «РодовідБанк» у відповідності з положеннями статті 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не є державним банком.

З матеріалів справи вбачається, що в ПАТ «Родовід Банк» запроваджена тимчасова адміністрація від 25.02.2016 року, та всіх повноважень органів управління набув Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку. Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція. Реорганізація та ліквідація Фонду здійснюються на підставі окремого закону.

Тобто, в зазначеній нормі Закону не передбачено, що Фонд є державним органом та входить до складу системи державних органів.

Згідно з ч.1 ст.4 зазначеного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати авансового внеску, передбачених ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» Фонда гарантування вкладів фізичних осіб, який набув повноважень органів управління ПАТ «Родовід Банк», а тому дії державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання відповідають вимогам зазначеного закону.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" відхилити

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :