Справа № 405/228/17
Провадження №2/405/45/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому заяву представника відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», в якому просив поновити його на раніше займану посаду водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 грудня 2016 року, а також моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Представником відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.20 ЦПК України, у зв»язку з тим, що відповідач вважає, що суддя Іванова Л.А. заінтересована в тому, щоб задовольнити позов ОСОБА_3 та поновити його на роботі, більш того, є наявними і інші підстави, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді, суть яких зводиться до того, що дисциплінарний проступок, який здійснив ОСОБА_3 14 листопада 2015 року був предметом розгляду цивільної справи Ленінським районним судом м.Кіровограда під головуванням судді Іванової Л.А., по якій 11 травня 2016 року було ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_3, при цьому, у зазначеному рішенні суду суддя Іванова Л.А. офіційно висловила свою позицію щодо предмета спору, та, крім того, даний дисциплінарний проступок був врахований відповідачем в систему невиконання ОСОБА_3 трудових обов»язків без поважних причин при його звільненні за ч.3 ст.40 КЗпП України, в свою чергу рішення від 11 травня 2016 року було скасовано 25 січня 2017 року апеляційним судом Кіровоградської області, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Даний факт дає відповідачу підстави реально побоюватися, що суддя Іванова Л.А., яка раніше ухвалювала рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», і яке визнано незаконним, зможе і в даній справі діяти незаконно, не у спосіб, передбачений законом, не враховувати докази, надані відповідачем та у порушення вимог ст.212 ЦПК України не вірно їх оцінити, тим самим, ухвалити незаконне рішення, задовольнивши вимоги позивача по справі. Крім того, представник відповідача зазначив, що 24.01.2017 року суддею Івановою Л.А. було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі, копія ухвали разом з позовом та документами, доданими до нього, не були своєчасно направлені відповідачу, про існування зазначеної справи відповідач дізнався з мережі Інтернет 23 лютого 2017 року, а саме з офіційного сайту Ленінського районного суду м.Кіровограда, тоді як перше судове засідання було призначено на 24 лютого 2017 року, тим самим, відповідач був позбавлений можливості підготуватисчя належним чином до судового засідання, та зазначені дії, на переконання відповідача, свідчать про упереджене ставлення судді Іванової Л.А. та надання незаконних переваг позивачу перед відповідачем. Крім того, суддею при відкритті провадження у справі не було звернуто увагу на ту обставину, що вимога про визнаня протиправним наказу відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.162 КАС України відноситься до повноважень адміністративного суду та зазначена позовна вимога не може бути розглянута загальним судом у порядку цивільного судочинства, так як відповідно до ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільного права як визнання наказу протиправним. Більш того, відповідач вважає, що суддею за відсутності беззаперечних доказів, які б підтверджували скрутне матеріальне становище позивача, останнього безпідставно було звільнено від сплати судового збору при поданні позову до суду, чим надано незаконні переваги по справі позивачу перед відповідачем.

Представник позивача, вважаючи заяву про відвід необгрунтованою та безпідставною, просила відмовити представнику відповідача в задоволенні заяви про відвід судді, зазначивши при цьому, що не вбачається будь-якої зацікавленості судді в розгляді справи, крім того, зазначила, що дійсно під головуванням судді Іванової Л.А. розглядалася цивільна справа №405/8582/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» та на даний час позивачем подана касаційна скарга на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2017 року, за якою 22 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження, крім того, зазначила, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 14 листопада 2015 року, який був предметом позову по справі №405/8582/15-ц, не є підставами заявленого позивачем по даній справі позову, і зазначені обставини можуть бути встановлені лише під час розгляду справи по суті, крім того, зазначила, що з урахуванням наданих позивачем доказів щодо його матеріального стану, які позивач спроможний був подати до позову, суддею було винесено ухвалу про звільнення позивача від сплати судового збору, і зазначена ухвала не оскаржується, вважає, що це не може бути доказом та свідчити про упередженість судді.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що, по-перше, йдеться про суб»єктивний підхід, для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб»єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосовувати об»єктивний підхід, метою якого є пересвідчитись, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об»єктивної безсторонності тісно пов»язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Дактарас проти Литви»).

Відповідно до ч.1 ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

В свою чергу, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі, заявити відвід судді, в провадженні якого знаходиться справа, при цьому, відповідно до ч.3 ст.23 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявлений до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Підстави для відводу судді визначені ст.20 ЦПК України, при цьому, відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а так само, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Вказані представником відповідача підстави для відводу судді (п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України), які пов»язані з вирішенням суддею питання про відкриття провадження по справі (ст.122 ЦПК України), які, в свою чергу, вказують на прийняття головуючим по справі суддею процесуальних рішень, зокрема, ухвала про відкриття провадження по справі, прямо передбачених цивільним процесуальним законодавством України, не може свідчити про упередженість судді та бути підставою для його відводу, при цьому, у разі незгоди з прийнятими суддею рішеннями передбачений апеляційний та касаційний порядок оскарження.

Крім того, відзначається, що відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності може бути оскаржена заінтересованою особою окремо від рішення суду в апеляційному порядку, заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Окрім того, судом відзначається, що в судовому засіданні, яке відбулося 24 лютого 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що відповідач не отримав ухвалу про відкриття провадження за позовом ОСОБА_3 та документами, доданими до нього,та, крім того, є необхідним підготувати обгрунтовану заяву про відвід судді, у зв»язку з чим заявлене стороною відповідача в порядуку ст.27 ЦПК України клопотання судом було задоволено в повному обсязі та відкладено розгляд справи.

Не може бути, на переконання суду, підставою для відводу, зазначеною в заяві представника відповідача, і ухвалення судом рішення по справі №405/8582/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», ОСОБА_5, третя особа Департамент охорони здоров»я Кіровоградської ОДА про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким позов ОСОБА_3 було задоволено, та в подальшому рішення було скасовано судом апеляційної інстанції, так як справи не є аналогічними, відповідно також не є новий розгляд справи №405/8582/15-ц після скасування попереднього рішення, та відповідно відсутні підстави, передбачені ст.21 ЦПК України, щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Крім того, як на підставу для відводу судді представник відповідача зазначив, що суддею всупереч вимогам чинного законодавства було звільнено позивача ОСОБА_3 від сплати судового збору, що, на думку відповідача, свідчить про надання суддею переваги по справі позивачу перед відповідачем, при цьому, суд вважає, що зазначене твердження є безпідставним, оскільки, по-перше, позивачем ОСОБА_3 при пред»явленні позову до суду безпосередньо в позові заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка містить вимогу про відшкодування моральної шкоди, по-друге, зазначене клопотання судом було розглянуто відповідно до положень ст.82 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», та з урахуванням роз»яснень, які містяться в п.29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, про що було ухвалено судове рішення у формі ухвали про задоволення клопотання та звільнення від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. при подачі до суду позовної заяви з заявленою позовною вимогою про стягнення моральної шкоди, крім того, в даному випадку безпідставним є також твердження відповідача про те, що звільнивши позивача від сплати судового збору, суддею надано переваги по справі позивачу перед відповідачем, виходячи з того, що платником судового збору при пред»явленні позову до суду є саме позивач, а не відповідач по справі, розподіл судом судових витрат між сторонами здійснюється судом при ухваленні судового рішення в порядку ст.88 ЦПК України, у зв»язку з чим, незгода відповідача з процесуальним рішенням, прийнятим суддею, не свідчить про упередженість судді та не може бути підставою для відводу.

Окремо, як на підстави для відводу судді, відповідач посилається на п.2 ч.1 ст.20 ЦПК України, вважаючи, що суддя є заінтересована в тому, щоб задовольнити позов ОСОБА_3 та поновити його на роботі, в свою чергу, судом відзначається, що особиста безсторонність судді, відсутність заінтересованості судді у результаті розгляду справи не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне, у зв»язку з чим доводи відповідача про заінтересованість в розгляді зазначеної справи, які ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, не можуть об»єктивно свідчити про заінтересованість судді (прямо чи побічно) в розгляді зазначеної справи.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що будь-які об»єктивні та дійсні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді, а так само заінтересованості судді у результаті розгляду справи, представником відповідача в заяві про відвід не наведено, та не доведено під час розгляду заяви про відвід судді в судовому засіданні, на підставі чого в задоволенні заяви представника відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.20, 23 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» ОСОБА_2 про відвід судді Івановій Лілії Андріївні по цивільній справі №405/228/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Судовий розгляд цивільної справи №405/228/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова