З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/171/17
Провадження №2/377/108/17
13 травня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,
при секретарі Щуковській А.М.,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Славутицької міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, -
14 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути аліменти на його користь з ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2009 року. Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини у них не склалися, внаслідок чого 09 квітня 2015 року шлюб було розірвано, фактичні шлюбні стосунки припинились з літа 2014 року. Відповідно з цього періоду часу вони стали проживати окремо. Син залишився проживати разом з позивачем. Відповідач взагалі перестала приймати участь у вихованні сина та забула про його існування. ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідач народила другу дитину - сина ОСОБА_5, походження якого відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 СК України було визнано від позивача та відповідача. Проте, згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 04 квітня 2016 року у справі за позовом органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів, і зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про оспорювання батьківства, відповідач була позбавлена батьківських прав стосовно свого сина ОСОБА_5, а позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та визнано, що він не є біологічним батьком дитини - ОСОБА_6. Відповідач систематично виїжджає за межі м. Славутича, повністю припинила спілкування з дитиною ще з 2014 року, яке зводиться до того, що вона може інколи, раз у декілька місяців, передзвонити та запитати як справи у сина. Відповідач жодного разу не приїжджала до дитини з моменту припинення між нею та позивачем особистих стосунків. Вона зовсім не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні його проблемами та успіхами у навчанні та житті. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відповідно до п.2 ст.164 СК України.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідач систематично виїжджає за межі м. Славутича, повністю припинила спілкування з дитиною ще з 2014 року. Вона може інколи, раз у декілька місяців, передзвонити та запитати як справи у сина. ОСОБА_3 жодного разу не приїжджала до дитини з моменту припинення між нею та позивачем особистих стосунків. Вона зовсім не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні його проблемами та успіхами у навчанні та житті. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не виконує обов'язки по вихованню сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за здоров'ям дитини. Проте, рекомендації було проігноровано. На даний час дитина проживає разом з позивачем та бабусею ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_3 не працює, продовжує зловживати спиртними напоями, дитину з 2014 року жодного разу не відвідувала та не проявляла до цього бажання. Здоров'ям, вихованням, розвитком дитини зовсім не цікавиться. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з неї аліментів.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання неодноразово повідомлялася за місцем реєстрації в порядку, передбаченому ст. ст. 74-76 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є хрещеною мамою дитини позивача та відповідача ОСОБА_4. ОСОБА_4 проживає разом з батьком та бабусею. Відповідача протягом двох років взагалі не спілкується з сином. Позивач займається його вихованням та утриманням.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є сусідкою позивача, тому бачить, що син позивача та відповідача ОСОБА_4 проживає разом з батьком та бабусею, які займаються його вихованням. Колишня дружина позивача ОСОБА_10 взагалі не з'являється в їхній квартирі і ніякої участі у вихованні сина не приймає.
Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 94, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 22 травня 2015 року. Рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - ОСОБА_3.
Під час шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за домовленістю сторін після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком ОСОБА_1.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 07.08.2015 року, складено відповідний актовий запис № 147 про народження 12.07.2015 року ОСОБА_6. Батьками в свідоцтві про народження записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 04 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 23.04.2016 року, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця, починаючи з 06.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, визнано, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6, народженого ОСОБА_3 Виключено з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 за № 147, вчиненого 07.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, відомості про ОСОБА_1, як батька ОСОБА_11.

Ддовідкою форми № 3, виданої КП «ЖКЦ» від 03.02.2017 року, підтверджено, що ОСОБА_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту оцінки потреб дитини та сім'ї (початкова оцінка), складеного Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_7 Хлопчик забезпечений сезонним одягом, взуттям, предметами першої необхідності та гігієни. В нього достатньо іграшок, книжок для розвитку, відвідує ДНЗ № 6. Доглядом та розвитком дитини займається його батько та бабуся. ОСОБА_3 не приймає участі в утриманні сина, не дбає про його забезпечення одягом, взуттям, продуктами харчування. Останній раз бачилась з сином в серпні 2016 року. Майже не цікавиться життям, здоров'ям сина.

Згідно акту обстеження умов проживання № 01-19/10 від 21.02.2017 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, квартира облаштована відповідними меблями. Для виховання, розвитку та проживання малолітнього ОСОБА_4 створені такі умови: дитина проживає разом із батьком ОСОБА_1 у залі, спить на одному ліжку із ним; у дитини є іграшки, книжки, олівці, мольберт; сезонним одягом, продуктами харчування забезпечений; хлопчик відвідує ДНЗ № 6 «Крунк».

Як вбачається з характеристики ДНЗ (ясла-садок) № 6 «Крунк» № 08 від 06.02.2017 року, малолітній ОСОБА_4 з 19.08.2016 року відвідує цей дошкільний навчальний заклад. Дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_7, родина приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини. Хлопчик завжди доглянутий, охайно вдягнутий. Мати дитини, участі у вихованні ОСОБА_4 не приймає. За весь період відвідування дитиною дошкільного закладу, вона у дитсадку не з'являлась і не цікавилась дитячими досягненнями та успіхами.

За місцем роботи - ВП Атомремонтсервіс ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Копією паспорта ОСОБА_3 підтверджено, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно побутової характеристики, виданої директором КП «ЖКЦ», ОСОБА_3 проживає в кімнаті «Б» в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, з 24.06.2015 року. Зі слів сусідки по квартирі (кімната «А») ОСОБА_3 за період проживання зловживає спиртними напоями, дебоширить та порушує тишу нічний час, збираючи сумнівні компанії.

Постановами Славутицького міського суду Київської області від 08.10.2015 року та 16.10.2015 року, копії яких долучені до матеріалів справи, ОСОБА_3 двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 12.04.2017 року за № 168, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав матері або батька, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як зазначено у п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4).

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню дитини, передбачені ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується та не бачиться з дитиною.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено у ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З довідки про доходи № 119 від 06.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у ВП «Атомремонтсервіс» ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді монтажника 4 р. Загальна сума доходу за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року складає 82208,01 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді ОСОБА_3 не працює та постійного доходу немає. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 04 квітня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця.

Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи, що положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, передбачено порядок стягнення аліментів, присуджених у частці від заробітку, також у випадку якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, сама по собі відсутність у платника аліментів постійного місця роботи не може бути достатньою підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а також, враховуючи, що позивач просить стягнути аліменти з відповідача в частці від її доходу, то суд прийшов до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров'я відповідача та дитини, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, яка не має доходу та зобов'язана сплачувати аліменти на утримання іншого сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 гривень щомісяця, та вважає правильним визначити аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь матері в його утриманні.

В іншій частині позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову.

З відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору за вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п. п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави також судовий збір за вимогу майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки всіх видів її доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька