Номер провадження: 22-ц/785/1981/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Кравця Ю.І., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року,

встановила:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі-ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року в розмірі 98733,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2014 року становить 789180,64 гривень.

Зазначило, що 27.03.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 85000 доларів США, який зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10.03.2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,5 % річних.

Погашення кредиту згідно умов договору відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 960 доларів США, 27 числа кожного місяця протягом строку кредитування.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №102032 від 27.03.2007 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав.

Проте, відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання перед банком не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.01.2014 року утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів за користування кредитом, яка складає 98733,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2014 року становить 789180,64 гривень, з яких: кредитна заборгованість у розмірі 78218,63 доларів США, що за курсом НБУ становить 625201,51 гривень, заборгованість по процентам у розмірі 18398,91 доларів США, що за курсом НБУ становить 147062,49 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 387,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 3099,13 гривень, пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 1728,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 13817,51 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.03.2007 року в розмірі 98733,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2014 року становить 789180,64 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 через представника ОСОБА_5 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення в частині задоволення позову до ОСОБА_4та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 за яким банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 85000 доларів США, що еквівалентно 429250 гривень, строком з 27.03.2007 р. по 27.03.2028 р. зі сплатою 12,5 % річних.

Згідно п. 2.1 договору з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року, між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №102032 від 27.03.2007 року.

Згідно розрахунку наданого банком, заборгованість по кредитному договору №0 від 27.03.2007 року станом на 27.01.2014 року складає 98733,97 доларів США, що за курсом НБУ становить 789180,64 гривень, з яких: кредитна заборгованість у розмірі 78218,63 доларів США, що за курсом НБУ становить 625201,51 гривень, заборгованість по процентам у розмірі 18398,91 доларів США, що за курсом НБУ становить 147062,49 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 387,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 3099,13 гривень, пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 1728,70 доларів США, що за курсом НБУ становить 13817,51 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений договором, тому у відповідності до ч. 1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 625 ЦК зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення. Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_4 не укладала з банком договір поруки є недоведеними, ґрунтуються на припущеннях та спростовуються матеріалами справи. (а.с.15,16)

Належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені судом обставини апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Ю.І.Кравець

О.С.Комлева