Справа № 747/377/17 Провадження № 22-ц/795/1513/2017 Головуючий у I інстанції Тіщенко Л. В. Доповідач - Губар В. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Онищенко О.І.,

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказувала, що відповідач ОСОБА_1 є батьком їхньої неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, син перебуває на диспансерному обліку у лікаря - онколога, після проведеної хіміотерапії потребує періодичного лікування, спеціальної дієти, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає

Рішенням Талалївського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 13 червня 2017 року і до повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції і стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1000 грн., посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. не узяв до уваги його, відповідача, матеріальний стан та не з»ясував можливості відповідача сплачувати саме такий розмір аліментів.

Апелянт зазначає, що витрати на постійне лікування дитини є додатковими витратами, які не повинні враховуватись при стягненні аліментів. Наголошує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і він надає кошти на утримання дитини.

ОСОБА_1 вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про розмір його доходів, оскільки він не має постійної роботи.

Апелянт посилається на те, що на його утриманні знаходиться його мати пенсійного віку, яка отримує мінімальну пенсію.

В письмових запереченнях ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню.

Проте, наведені вимоги процесуального закону в повному обсязі судом першої інстанції дотримані не були.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, зважаючи на ту обставину, що дитина потребує постійного лікування та спеціальної дієти для відновлення здоровя. При цьому суд першої інстанції врахував, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, зокрема, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також суд першої інстанції виходив з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи його прав.

Апеляційний суд повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може, з огляду на таке.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2010 року і дотепер та є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с. 6,7).

Сторонами не заперечується, що дитина проживає та перебуває на утриманні матері, що також підтверджується довідкою Харківської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області від 02.06. 2017 року (а.с. 4).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

При визначені розміру аліментів відповідно до положень ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, малолітній ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку у Талалаївської ЦРЛ з 20.03.2013 року та під наглядом лікаря-нколога з відповідним діагнозом, який підтверджується наявними у справі документальними доказами і ці обставини батько дитини не заперечував. Дитина постійно лікується в спеціалізованій лікарні «Охматдит», постійно отримує поліхіміотерапію, була проведена променева терапія, дитина ослаблена, потребує спеціальної дієти, що підтверджується довідкою Талалаївської центральної районної лікарні від 12 червня 2017 року (а.с.2).

Перебування неповнолітнього ОСОБА_3 на лікуванні у національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» у центрі дитячої онкогематолігії і трансплантації кісткового мозку підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками (а.с.3, 14-17).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії ААБ № 224987 від 28.03.2014 року та як дитині інваліду призначено державну соціальну допомогу у розмірі 1696,30 грн. до 18 років (а.с.13).

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина відповідно до вимог ст. 180 СК України.

Проте, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що розмір стягнутих з нього аліментів є завищеним та визначений судом без урахування його матеріального стану.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У 2017 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років в період з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року становить 1777 грн., відтак 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути меншим ніж 888 грн. 50 коп. ( 50% від 1777 грн.).

Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ст. 184 СК України визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі можливо лише якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин.

Проте, при вирішенні спору судом першої інстанції не було враховано, що відповідач натепер не має постійного місця роботи і матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтвердили ті обставини, що ОСОБА_1 має такий рівень доходів, за яким сплата на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 щомісяця аліментів у розмірі 1500 грн. не буде для відповідача неможливою або обтяжливою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача можливості надавати утримання сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн. на місяць.

Відтак, зважаючи на сукупність обставин справи, апеляційний суд, приходить до переконання про необхідність зменшення розміру стягнутих на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 аліментів до 1000 грн. щомісячно.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру стягнутих аліментів.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, підлягає зміні і розмір стягнутого судового збору на підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року змінити, зменшивши стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти з 1500 грн. до 1000 грн. та зменшити стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір з 640 грн до 426 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: