Справа № 368/1049/17
провадження № 4-с/368/11/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

та представника Відділу ДВС ОСОБА_1

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересована особа: Головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

представник скаржника просить суд визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року та скасувати постанову головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 від 26.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувану, посилаючись на те, що 08.08.2013 року Кагарлицьким районним судом Київської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 368/725/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

01.10.2014 року на підставі вищезазначеного рішення АТ «РОДОВІД БАНК» отримав виконавчий лист.

АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, за якою було відкрито виконавче провадження № 51321106 з примусового виконання виконавчого листа.

31.07.2017 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року, яка винесена головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувану встановлено те, що транспортні засоби боржника не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Проте, виконавчим листом встановлено стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору, а не тільки звернення стягнення на транспортний засіб боржника чи його розшук, як то передбачено п. 7 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись якою виносилась постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, АТ «РОДОВІД БАНК» як стягувач вважає, що головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з порушенням норм матеріального права, та має бути скасована з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обовязок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. У п.9 ч. 2 ст. 129 Конституції України зазначено, що основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 вищезазначеного Кодексу невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

●звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

●звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

●вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

●заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

●інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вчинивши виконавчі дії у обсязі, зазначеному у постанові про повернення виконавчого документа стягувану та, власне, винісши оскаржувану постанову, державний виконавець грубо проігнорував не лише вимоги Закону України «Про виконавче провадження», але й Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5.

Таким чином, головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 було порушено вимоги ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Державний виконавець недбало поставився до своїх прямих обовязків, які були покладені на нього Державою, що призвело до порушення прав АТ «РОДОВІД БАНК».

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

АТ «РОДОВІД БАНК» отримав оскаржувану постанову 31.07.2017 року, що підтверджується реєстраційним № 6700 та копією конверта, тож строк на оскарження закінчується 10.08.2017 року і не є пропущений скаржником.

Представник скаржника АТ «РОДОВІД БАНК» у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Відділу ДВС вимоги скарги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, оскільки нею виконанні всі дії для виконання рішення суду.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 08 серпня 2013 року Кагарлицьким районним судом Київської області видано виконавчий листа № 368/725/19-ц по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10328,06 США, що становить 82 552,19 грн. та 3% - 5988,97 грн. та пені 50 000 грн., який було предявлено стягувачем на примусове виконання до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

26 червня 2017 року державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно частин 2, 3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже за змістом вказаних норм закону, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей210,213,387 ЦПК України. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Так спірна постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу заснована на п.7. ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто винесена у звязку з тим, що протягом року з дня оголошення розшуку не виявлено належний боржнику транспортний засіб.

Дійсно державним виконавцем 03.06.2016 р. було винесено постанову про розшук транспортних засобів боржника.

Проте, доказів , що ця постанова направлялась до поліції, для виконання, чи доказів, що вона прийнята до виконання, та доказів про результати розшуку суду не надано.

За таких обставин, суд погоджується із заявником, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є формальною, а відтак підлягає скасуванню як незаконна.

Оскільки, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу тягне за собою відновлення виконавчого провадження, то постанова про стягнення виконавчого збору, що винесена в цьому виконавчому провадженні, також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересована особа: Головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2017 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця Кагарлицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 51321106 від 26.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу та провести передбачені законом дії щодо належного виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Шевченко