Провадження № 2-о/235/281/17
Справа № 235/2099/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 у м. Покровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він є рідним братом померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. З 02 березня 2017 року по 11 березня 2017 року його брат ОСОБА_2 перебував на стаціонарі в Добропільський лікарні інтенсивного лікування.

Заявник зазначає, що 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 поїхав в м. Донецьк на виставку голубів, де 29 квітня 2017 року внаслідок набряку легенів помер на вул. Стадіонна біля будинку № 32 а.

Заявник вказує, що 01 травня 2017 року йому було видане свідоцтв про причину смерті № 1339, яке не має юридичної сили на території України, оскільки складене на території так званої ДНР. ОСОБА_2 був похований в м. Білицьке Донецької області.

Заявник стверджує, що 04 травня 2017 року начальником Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 з тієї причини, що для підтвердження факту смерті предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 29 квітня 2017 року в м.Донецьку.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд заяви у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглянути за відсутності представника органу державної реєстрації актів цивільного стану та ухвалити рішення на підставі наданих документів, згідно вимог чинного законодавства України.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі відповідно до ст. 169 ЦПК України та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи та дослідивши докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 132655, виданого Песчанською сільською радою Красноармійського району Донецької області 02 січня 1968 року, 08 грудня 1967 року народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 132655, виданого Білицькою міською радою м. Добропілля Донецької області 23 березня 1971 року, 26 лютого 1971 року народився ОСОБА_2, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Тобто, ОСОБА_2 є братом ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії ВА № 746750, виданого Добропільським МВ ГУДМС України в Донецькій області 02 березня 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 помер 29 квітня 2017 року від постінфарктного кардіосклерозу, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1339 від 01 травня 2017 року, яке підписано лікарем ОСОБА_5 та завірено відповідною печаткою.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, проте йому було надано відмову у проведенні державної реєстрації № 15.31-24/632 від 04 травня 2017 року з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено медичний документ, форма якого не відповідає визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Таким чином, на підставі досліджених під час судового розгляду справи доказів, суд приходить до висновку, що смерть ОСОБА_2, громадянина України, дійсно настала 29 квітня 2017 року у місті Донецьк, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, тому факт її смерті встановлюється рішенням суду.

З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть.

Керуючись ст. ст. 15, 57, 212, 215, 256, 2561, 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 29 квітня 2017 року у м. Донецьку на вул. Стадіонна біля будинку № 32 а, причина смерті: постінфарктний кардіосклероз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Головуючий: С.В. Данилів