АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/2863/16-ц Головуючий 1 інстанції Бабенко Ю.П.
Провадження № 22ц/790/1205/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Бездітко В.М.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ фірми «Елавус ЛТД», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року він працював на ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на посаді контролера КПП, був звільнений з роботи у звязку із закінченням строку трудового договору. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 червня 2015 року з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» було стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4 457.87 грн., середній заробіток за період затримки заробітної плати з 31 грудня 2014 року по 03 лютого 2015 року в розмірі 1 637,46 грн. за невикористані дні щорічної відпустки 893,16 грн. Кошти були отримані ним лише 28 грудня 2015 року. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

В звязку з цим просив стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» суму середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 04 лютого 2015 року по 28 грудня 2015 року в розмірі 24 332,07 грн., компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 28 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 9 490,45 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 24 332,07 грн. та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 263,48 грн., а всього 26 595,55 грн. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ фірми «Елавус ЛТД» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 04 лютого 2015 року по 28 грудня 2015 року в розмірі 24 332,07 грн., з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що судом першої інстанції не встановлювалися обставини щодо кількості робочих днів за час затримки розрахунків з 04 лютого 2015 року по 28 грудня 2015 року , так суд виходив з 327 днів, тоді як за вказаний період кількість робочих днів становить 225. Крім того, ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів ТОВ фірми «Елавус ЛТД» вважаються погашеними, тому фінансові санкції за час затримки розрахунку з позивачем є погашеними.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності прострочення відповідачем виплат позивачу заробітної плати, що є підставою для застосування ст.. 117 КЗпП України.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на посаді контролера КПП з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, був звільнений з роботи у звязку із закінченням строку трудового договору.

У день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02 червня 2015 року з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 4 457.87 грн., середній заробіток за період затримки заробітної плати з 31 грудня 2014 року по 03 лютого 2015 року в розмірі 1 637,46 грн. за невикористані дні щорічної відпустки 893,16 грн.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, сума заборгованості по заробітній платі, яка була стягнена на користь ОСОБА_1 судовим рішенням, була виплачена останньому 28 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення розміру середнього заробітку є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

З наданого позивачем розрахунку убачається, що ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за час затримки виплати належних сум за період з 04 лютого 2015 року по 28 грудня 2015 року (за 327 робочих днів) 24 332,07 грн.

Проте, під час обчислення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, необхідно брати до розрахунку кількість робочих, а не календарних днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати належних сум позивачу за період з 04 лютого 2015 року по 28 грудня 2015 року складає 16 742,25 грн. з урахуванням 225 робочих днів.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Посилання відповідача на те, що оскільки вимога про виплату заробітної плати не була заявлена в установлений законом строк у справі про банкрутство відповідача, правових підстав для її задоволення у суду першої інстанції не було - є безпідставними оскільки порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у Постанові Верховного Суду України по справі 6-76цс14.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшити розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку з 24 332 грн. 07 коп. до 16 742 грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2016 року змінити, зменшити розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку з 24 332 грн. 07 коп. до 16 742 грн. 25 коп. (шістнадцять тисяч сімсот сорок дві гривні).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді