Єдиний унікальний номер 242/962/17 Номер провадження 22-ц/775/1787/2017
Головуючий в I інстанції Капітонов В.І. Єдиний унікальний номер 242/962/17
суддя доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1787/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Жданової В.С.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання додаткової угоди недійсною,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсною Додаткової угоди №1 від 12.07.2010 року до Кредитного договору №150/2-1901 від 04.09 2008 року.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 1.1. оскаржуваної Додаткової угоди №1 від 12.07.2010 року, сторонами був змінений п. 1.1. Кредитного договору №150/2-1901 від 04.09 2008 року, зокрема був затверджений новий графік виконання зобовязань за цим кредитним договором, що автоматично тягне за собою втрату чинності Додатку №1, який містив графік погашення заборгованості, затверджений 04.09.2008 року. Відповідно до п. 1.2 укладеної Додаткової угоди Додаток №2 до Кредитного договору також втратив чинність. Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи заявлений позов , послався на документи, що втратили чинність в момент укладення Додаткової угоди (абз. 10-11 оскаржуваного рішення), що є недопустимим в розрізі чинного процесуального законодавства та є підставою для скасування оскаржуваного рішення урозумінні п. 2 та 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт порушення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «Укрсоцбанк», адже відповідачем не було надано позивачу у письмовій формі в повному обсязі інформації про нові умови кредитування.

Звертає увагу на той факт, що збільшення терміну погашення зобовязання передбачає збільшення терміну нарахування процентів за користування коштів, а отже тягне за собою фактичне збільшення зобовязань позивача, про що відповідач не зазначив при укладанні Додаткової угоди.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що знаходяться в матеріалах справи та не застосував положення ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та положення ст. 215 ІІК України щодо такої підстави недійсності правочину як недодержання в момент вчинення правочину вимоги про те, що правочин не може суперечити нормам чинного законодавства.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, яка ним отримана 07.11.2017 року ( а.с 154).

У зв»язку з тим, що представник позивача ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, почтовий зв»язок відсутній, засоби телефонного ( СМС ) зв»язку ним не вказані, повідомлення про розгляд справи було також розміщене на офіційному сайті Апеляційного суду Донецької області 06.11.2017 р. ( а.с 130).

Представник відповідача надав апеляційному суду письмове заперечення на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи без його участі. ( а.с. 152)

Вказані обставини відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений договір кредиту № 150/2-1901, за умовами якого позивачу були надані кредитні кошти в сумі 13 880,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 03.09. 2015 року. Порядок надання кредиту та сплати процентів прописаний у ст. 2 Договору. Графік погашення кредиту розписаний у Додатку № 1 до Кредитного договору. Детальний розпис сукупної вартості кредиту розписаний у додатку № 2 до Кредитного договору. При укладенні договору кредиту ОСОБА_3 був проінформований про усі умови договору, мав повну інформацію щодо своїх зобов»язань та погодився з ними. 07.06. 2010 року ОСОБА_3 звернувся до банку із заявою про відстрочку платежу тіла кредиту на 09 місяців та пролонгацією кредитного договору на 24 місяці в звязку із погіршенням матеріального стану. 12.07.2010 року між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору №150/2-1901 від 04.09 2008 року, якою визначений новий графік погашення заборгованості, щомісячна сума платежів та кінцевий термін погашення кредиту 03.09.2017 року. Позивачу наданий розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту, що підтверджено підписом позичальника.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на недоведеність позовних вимог позивача, оскільки укладання Додаткової угоди №1 було здійснено за заявою самого позивача, який отримав від Банку повну інформацію про сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку та подорожчання кредиту, що позивач підтвердив своїм підписом.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 561 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2008 року позивач звернувся до АКБ «Укрсоцбанк» із заявою про надання кредиту ( а.с. 46). При цьому отримав попередню інформацію про умови кредитування фізичних осіб, що підтвердив своїм підписом ( а.с. 51-53).

При укладанні Договору кредиту « на купівлю автотранспортних засобів» №150/2-1901 позивач був детально ознайомлений з усіма його умовами, що підтвердив своїм підписом ( а.с. 30).

07. 06. 2010 року позивач звернувся до Банку із заявою про відстрочку платежу по тілу кредиту на 09 місяців та пролонгацію кредитного договору на 24 місяці в звязку із погіршенням матеріального стану. ( а.с 55)

12.07.2010 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 150/2 від 04.09.2008 року, якою визначені зміни щодо графіку, сум щомісячних платежів та кінцевого терміну погашення кредиту. Згідно п. 2 Додаткової угоди детальний розпис сукупної вартості кредиту, реальна процентна ставка та абсолютне подорожчання кредиту наведено в Додатку № 1, який є її невідємною частиною цієї угоди. Вказана Додаткова угода №1 та додаток до неї підписані позичальником ОСОБА_1 ( а.с. а.с. 38,39)

Вказані документи за власноручним підписом позивача спростовують наведені ним в позовній заяві та в апеляційній скарзі доводи про те, що при укладанні Додаткової угоди він не був обізнаний про остаточну суму грошових коштів, яку повинен був сплачувати щомісячно, подорожчання кредиту та його сукупну вартість.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору є недійсною у зв»язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України є надуманими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач фактично повторно викладає доводи позовної заяви та її обгрунтування, що було предметом дослідження суду першої інстанції, її доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

За таких підстав апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді :