Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.,

представника позивача

адвоката : ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

В обґрунтування позову послалася на те, що вона є власницею будинку №150 по вул. Дружби в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області,що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.09.2003 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1492768 від 16.09.2003 року.

У вказаному будинку також зареєстрована та мешкає її донька ОСОБА_4, яка у 1993 році уклала шлюб з відповідачем. Після укладання шлюбу відповідач також почав мешкати у її будинку з її згоди та був зареєстрований у ньому.

11 листопада 2013 року шлюб між відповідачем та її донькою був розірваний і між ними з дочкою та відповідачем фактично припинені родинні та будь-які інші відносини. Не дивлячись на це та не дивлячись на її неодноразові вимоги припинити користування її будинком,відповідач продовжує у ньому мешкати та відмовляється припиняти свою реєстрацію і виселитися.

Вказані дії відповідача суттєво порушують її права власниці будинку,оскільки постійне проживання відповідача у будинку перешкоджає вільному користуванню будинком нею як власницею на власний розсуд. Фактично в її будинку мешкає сторонній чоловік,що їй як жінці також створює додаткові суттєві незручності у повсякденному житті.

Вважає, що її права мають бути захищені шляхом усунення перешкод у користуванні нею будинком шляхом виселення відповідача без надання іншого житла,а обовязок для неї надання житла відповідачу законодавством в цьому випадку не встановлений, тому просить суд усунути перешкоди у користуванні нею будинком № 150 по вул. Дружби в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області шляхом виселення ОСОБА_3 без надання іншого житла.

В судове засіданні позивачка ОСОБА_2 не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на ті ж підставі, які викладені в позовній заяві,не заперечує проти розгляду справи заочно.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про день і час слухання справи про що свідчить зворотна розписка.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

З матеріалів справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2003 року,зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1492768 від 16.09.2003 року (а.с.7-8) ОСОБА_2 є власницею житлового будинку №150 з господарськими спорудами по вул. Фрунзе смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області.

Із домової книги щодо прописки громадян,які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с.9-13) вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за даної адресою з 14.11.1996 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.02.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 11-ТП № 373913, яке видано Новоград-Волонським міським відділом Загсу Житомирської області 27.02.1993 року,про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 100 (а.с.17).

Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3В 11.11.2013 року розірвано ( а.с.18-19);

Відповідно до ст.3 ЦПК України,кожна особа має право в порядку,встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належить права володіння,користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд приходить до висновку про те,що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2017 року (справа №6-2931 цс16 від 15.05.2017 року), де при розгляді даного позову суд повинен врахувати саме таку правову позицію, і яка в силу 214,360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільної справи зясовані судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і були спростовувані протилежною особою, суду не надані.

Таким чином суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки за даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11.60, 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 житловим будинком № 150 по вул. Дружби в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області шляхом виселення ОСОБА_3 без надання іншого житла.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Апалькова