Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2776/17
Провадження № 2/191/1318/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
31.10.2017 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Матіяш С.К.
за участю секретаря Якимчук Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,
07.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 04 квітня 2017 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідачі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є попередніми власниками вказаного вище будинку, зареєстровані у ньому по теперішній час, хоча фактично з 28 березня 2016 року не проживають за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 391 ЦК України, позивач, з метою отримання права на призначення адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та володіння житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії Договору дарування житлового будинку від 04 квітня 2017 року, дарувальник ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_6, передав у дар, а обдаровувана ОСОБА_1, прийняла у дар житловий будинок за АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №304 (а. с. 4,5). Належність на праві власності позивачу ОСОБА_1 зазначеного нерухомого майна, на підставі договору дарування від 04.04.2017 року вбачається також із наданого суду Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6)
Відповідно до копії домової книги, за адресою: АДРЕСА_1, прописано з 28.09.2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9)
В Довідці, виданій 13.07.2017 року, Синельниківською міською радою Дніпропетровської області зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дійсно не проживають за адресою: АДРЕСА_1, з 28 03.2016 року (а.с. 7)
Главою 23 ЦК України встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на власний розсуд.
Зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Спір між сторонами у справі, де позивач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а відповідач ОСОБА_2 колишнім власником цього майна, згідно договору дарування, який укладено між ними 04.04.2017 року та посвідчено державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори, зумовлює втрату права користування будинком дарувальником ОСОБА_2, та користувачем ОСОБА_3, оскільки є наслідком припинення ОСОБА_2 права власності на будинок АДРЕСА_1.
Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідачів в ньому, створює позивачу перешкоди у користуванні ним, позовні вимоги про визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З огляду на зазначене, суд присуджує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 60, 209, 212, 224, 225, 226 ЦПК України,
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: С. К. Матіяш