КОПІЯ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5385/17
Провадження № 22-ц/792/1340/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков Ігор Вікторович, про усунення від права на спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :
В березні 2017 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідача, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_3 . Спадкоємцями за законом є вона, та нібито чоловік померлої, ОСОБА_4 , хоча відомості про реєстрацію їхнього шлюбу відсутні. ОСОБА_3 померла у молодому віці внаслідок цирозу печінки. Ця хвороба була діагностована у неї ще в 2014 році, тому сестра повинна була перебувати на терапевтичному обліку та потребувала спеціального догляду. Відповідач проживав із ОСОБА_3 і маючи незакінчену медичну освіту, не міг не знати про методику лікування такого захворювання. Натомість він ізолював сестру від неї, знайомих та друзів та здійснював швидке доведення її до смерті. У квітні 2016 року відповідач заблокував її номер телефону, однак в ході розмов з інших телефонів вона дізналася від сестри, що відповідач погрожує їй вбивством. Неодноразово вона хотіла звернутись до правоохоронних органів, однак сестра її вмовляла цього не робити, оскільки панічно його боялась. ОСОБА_3 була матеріально забезпечено людиною, і могла дозволити навіть трансплантацію печінки, але і тут відповідач їй перешкоджав. 31.08.2016 року відповідач зателефонував їй та повідомив, що сестра знаходиться в комі внаслідок внутрішньої кровотечі, після чого позивачка почала вживати заходів для підшукування донорів. В комі ОСОБА_3 пробула три дні, і в такому стані відповідач без належного реанімобіля повіз сестру до м. Києва в інститут ім. Шалімова. Відповідач не піклувався про свою дружину, не лікував її, не поставив її на облік у поліклініці № 4 за місцем проживання. Своєю бездіяльністю він ухилявся від надання їй допомоги та фактично довів її до смерті. Тому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2017 року та скасовано заборону щодо видачі свідоцтва про право на спадщину Джеймсу Неллігану Альберту у спадковій справі №27-2016 року, заведеній приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 21.03.2017 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, суд помилково прийняв до уваги показання свідків, які є зацікавленими особами і безпідставно відхилив клопотання про допит свідків з її боку. Суд односторонньо розглянув справу, помилково не застосував ст. 1224 ЦК України. Також судом залучено перекладача з порушенням вимог ст. 55 ЦПК України та необґрунтовано відмовлено в залученні спеціаліста в галузі медицини. Окрім цього в період з 15.05.2017 року та на день винесення оскаржуваного рішення суддя Салоїд Н.М. перебувала у відпустці, а отже, не могла ухвалювати оскаржуване рішення.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Третя особа в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив розглянути справу за його відсутності.
Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Так, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .
Єдиним її спадкоємцем першої черги за законом є її чоловік ОСОБА_4 , шлюб з яким вона зареєструвала 17.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 проживала у власному будинку по АДРЕСА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 , який зареєстрований за цією адресою з 2013 року.
За заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини 18.10.2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. заведена спадкова справа № 27-2016.
Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Новченкова І.В. 22 листопада 2016 року звернулась і позивачка у справі, ОСОБА_1 , що є рідною сестрою спадкодавиці.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.
Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено ті обставини, які за ч.5 ст. 1224 ЦК України є підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування за законом.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Виходячи зі змісту зазначеної норми, роз`яснень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт умисного ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також потребу спадкодавця в допомозі цієї особи за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності цих фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадщини.

Колегія суддів констатує, що пояснення сторони позивача в судах обох інстанцій, як і позовна заява, не містять даних про перебування ОСОБА_3 в безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби нездатність самостійно забезпечити умови свого життя, потребу у сторонньому догляді, допомозі та піклуванні тощо.

За даними наявних у справі медичних документів встановлено, що у зв`язку з симптомами жовтяниці та набряком живота 17.09.2014 року після звернення за медичною допомогою ОСОБА_3 було госпіталізовано до військового шпиталю в/ч НОМЕР_2 , де вона перебувала на лікуванні по 30.09.2014 року з клінічним діагнозом - цироз печінки, некомпенсований, активна фаза, портальна гіпертензія III ст. Згідно виписного епікризу № 2744 від 30.09.2014 року ОСОБА_3 виписана у відносно задовільному стані, призначено подальше лікування (а.с. 96).
У період з 07.02.2016 року по 16.02.2016 року ОСОБА_3 в супроводі чоловіка перебувала у Центральній Тель-Авівській Академічній клініці Іхілов «Сурраски Центр» в Ізраїлі, де пройшла необхідне обстеження та консультації з приводу фіброзу та цирозу печінки. Загальні витрати на обстеження та лікування хворої, подорожні витрати склали більш як 10 тисяч доларів США. Згідно з висновком спеціаліста-гепатолога професора Орена Шиболета (Ізраїль) станом на березень 2016 року необхідність пересадки печінки була низькою (а.с.98-107).
У липні 2016 року ОСОБА_3 та її чоловіком на період з 23.09.2016 року по 03.10.2016 року було здійснено бронювання та попередню оплату другої медичної подорожі до клініки Іхілов «Сурраски Центр» в Ізраїлі, що підтверджується відповідними листами-підтвердженнями (а.с.109,110).
Як вбачається з виписного епікризу № 3504 (а.с.112), у серпні 2016 року стан ОСОБА_3 погіршився і 29.08.2016 року її було госпіталізовано до військового шпиталю в/ч НОМЕР_2 , де вона знаходилась на лікуванні по 12.09.2016 року з приводу цирозу печінки декомпенсованого, активна фаза, портальної гіпертензії ІІІ ст., гепатоцелюлярної недостатності ІІІ ступеню, кровотечі з вен стравоходу 29.08.2016, 04.09.2016 року. У медичному закладі з 30.08.2016 року по 02.09.2016 року хвора перебувала в стані печінкової коми. Виписана в стані середньої важкості, направлена для подальшого лікування до Національного інституту хірургії та трансплантології ім. Шалімова для проведення оперативного лікування.
Того ж дня, 12.09.2016 року хвору було транспортовано реанімобілем екстреної швидкої медичної допомоги (медицини катастроф) до Національного інституту хірургії та трансплантології ім. Шалімова в супроводі бригади лікарів.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 5402-2016 відділення трансплантації та хірургії печінки інституту ім. Шалімова у період з 12.09.2016 року по 14.09.2016 року ОСОБА_3 проведено курс терапії, при цьому наростаюча печінкова недостатність не піддавалася корекції, оперативне втручання визнане недоцільним, хвора виписана під нагляд за місцем проживання.
21.09.2016 року ОСОБА_3 внаслідок погіршення стану була госпіталізована до Хмельницької обласної лікарі, де о 21 год. померла.
З наведених медичних документів, показань свідка ОСОБА_7 (лікуючого лікаря) можна констатувати, що внаслідок загострення перебігу тяжкої хвороби та перебування ОСОБА_3 з 30.08.2016 року по 02.09.2016 року в стані печінкової коми, подальшого наростання печінкової недостатності до часу її смерті, фактично у цей період вона перебувала у безпорадному стані і потребувала допомоги, а у відповідача з цього часу відповідно існував обов`язок (за наявної матеріальної та фізичної спроможності) надавати таку допомогу.
У зазначений період остання перебувала у медичних закладах, лікування та догляд у яких оплачував відповідач. Відповідачем у вказаний період також організовано та оплачено телефонну консультацію лікарів військового шпиталю в/ч НОМЕР_2 з спеціалістом-гепатологом професором Шиболетом (Ізраїль), транспортування хворої реанімобілем в супроводі бригади лікарів до Національного інституту хірургії та трансплантології ім. Шалімова та у зворотному напрямку (а.с.113-124).
Наведене спростовує твердження позивача про ухилення відповідача від надання допомоги дружині під час її перебування у безпорадному стані.
Доказів перебування спадкодавиці у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби до 29.08.2016 року позивачем не представлено, ця обставина заперечується відповідачем, відтак за недоведеності потреби особи у допомозі відсутні підстави обговорювати належність допомоги відповідача чи його ухилення від надання допомоги дружині.
З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання сторони позивача про допит свідків на підтвердження неналежної допомоги відповідача дружині.
Суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 212-213 ЦПК належно оцінив представлені сторонами докази, відобразивши результати їх оцінки у рішенні, що спростовує доводи апеляційної скарги про однобічність судового розгляду.

За змістом ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт не довів, що допущені процесуальні порушення (винесення оскаржуваного рішення суддею під час перебування у відпустці, залучення перекладача з порушенням вимог ст. 55 ЦПК України) призвели до неправильного вирішення справи, відтак ці доводи не спростовують висновків суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно
Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Салоїд Н.М. Провадження № 22-ц/792/1340/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 39