Справа № 359/4992/17 Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/5330/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 26 23.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі Марченку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором безвідсоткової цільової позики, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 27 грудня 2016 року між Державним підприємством і відповідачем було укладено договір безвідсоткової цільової позики № 11-14/1-68, згідно якого підприємство зобов'язалося передати відповідачу грошові кошти в розмірі 500000 грн. терміном до листопада 2032 року, а відповідач у свою чергу зобов'язався не пізніше двох місяців з дати отримання використати ці кошти для придбання житла і упродовж 10 днів надати позивачу підтверджуючі документи, а також повернути позику в обумовлений строк. У випадку невиконання цих обов'язків відповідач зобов'язався сплатити позивачу штраф в розмірі 10 % від суми позики, а підприємство мало право достроково розірвати договір і вимагати повернення позики у повному обсязі.

Вказував, що 28 грудня 2016 року підприємство перерахувало на рахунок відповідача 500000 грн., проте останній в обумовлений договором двохмісячний строк не придбав житло і не надав про це підтверджуючі документи. У зв'язку з чим підприємство надіслало відповідачу 19 травня 2017 року лист про дострокове розірвання договору та вимогало повернення грошових коштів. Відповідач не виконав вимог і відмовляється достроково повернути позику. Зазначав, що в період із 1 січня по 31 травня 2017 року із заробітної плати відповідача згідно умов договору щомісячно утримувались грошові кошти в розмірі 2618 гривень, а всього утримано 13090 грн., залишок позики становить 486910 грн.

У зв'язку із наведеним позивач просив суд стягнути із відповідача борг за договором безвідсоткової цільової позики в розмірі 537190,14 грн., з яких 486910 грн. позика, 50000 грн. штраф та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 280,14 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивач ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обстаивн справи та порушення норм процесуального права. Скаргу мотивує тим, що попередній договір щодо придбання квартири, укладений відповідачем 25 січня 2017 року, не свідчить про виникнення у нього права власності, а отже не підтверджує цільового використання коштів на придбання житла. Тобто, суд при встановленні обставин невірно визначив правову природу попереднього і основного договорів.

В суді апеляційної інстанції представник ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подану апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати рішення суду першої інстанції як не законне.

Відповідач ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для дострокового стягнення із відповідача суми цільової позики для придбання житла, штрафу та 3 % річних.

При цьому суд виходив із того, що відповідачем в повному обсязі дотримано умови договору безпроцентної цільової позики.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються статтями 1046-1049 ЦК України відповідно до яких за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму. Договір позики укладається у письмовій формі. Позичальник повинен повернути гроші у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 грудня 2016 року між сторонами було укладено договір безвідсоткової цільової позики № 11-14/1-68, за умовами якого ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» зобов'язалося передати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 500000 грн. для придбання житла терміном до листопада 2032 року включно. Позичальник ОСОБА_2 у свою чергу зобов'язався не пізніше двох місяців з дати перерахування коштів на його рахунок використати ці кошти для придбання житла і упродовж 10 днів надати позивачу підтверджуючі документи, а також повернути позику в обумовлений строк. Повернення позики згідно п.п.7.2., 7.3 договору передбачено шляхом відрахування щомісячних внесків в розмірі 2617,80 грн. із заробітної плати позичальника.

Пунктом 7.5 договору встановлено, що у разі невиконання позичальником умов договору щодо використання коштів на протязі двох місяців та надання у десятиденний строк підтверджуючих документів, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» має право достроково розірвати договір, а позичальник протягом семи днів з дати повідомлення про дострокове розірвання договору повернути позику чи її залишок.

Також судом встановлено, що 28 грудня 2016 року грошові кошти в розмірі 500000 грн. перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 в АБ «Укргазбанк».

25 січня 2017 року між ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалася продати ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, а останній зобов'язався купити цю квартиру у строк до 20 червня 2017 року. Відповідно до п.4 попереднього договору ОСОБА_2 до підписання цього договору передав продавцю квартири ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 500000 гривень.

30 січня 2017 року, тобто через 5 днів, відповідач ОСОБА_2 подав в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» заяву, в якій повідомив про укладення попереднього договору, надав його копію, а також довідку з АБ «Укргазбанк» про закриття рахунку.

12 червня 2017 року ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким він придбав квартиру АДРЕСА_1. Згідно п.2.1 договору продаж квартири вчинено за 500000 грн., які покупець ОСОБА_2 сплатив як авансовий платіж згідно умов попереднього договору від 25 січня 2017 року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що відповідач витратив кошти саме на придбання житла, в обумовлений договором двохмісячний термін, а також подав позивачу упродовж 10 днів підтверджуючі документи, що у свою чергу свідчить про безпідставність посилань позивача на порушення умов договору і необхідність дострокового повернення позики.

Колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що укладений ОСОБА_2 попередній договір від 25 січня 2017 року, не є підставою виникнення права власності на квартиру, а отже не підтверджує цільового використання відповідачем коштів на придбання житла.

При цьому колегія суддів виходить з того, що права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах врегульовані укладеним між сторонами договором безвідсоткової цільової позики № 11-14/1-68.

Згідно п.3.1 договору позика надається позичальнику з метою поліпшення житлових умов для придбання житла після введення його в експлуатацію.

Згідно п.3.3 договору позичальник зобов'язаний використати позику по цільовому призначенню не пізніше двох місяців з дати перерахування позики на рахунок позичальника.

Отже, укладений між сторонами договір позики не обумовлює характер правочину, який має укладатися позичальником, а лише обумовлює цілі - для придбання житла та строк використання позики.

Діюче законодавство передбачає укладення такого виду договорів як попередній договір, питання щодо укладення якого врегульовано ст.635 ЦК України, що у свою чергу свідчить про правомірність дій відповідача по укладенню попереднього договору.

Отже, позичальник ОСОБА_2, уклавши у двохмісячний строк попередній договір і сплативши за ним кошти в сумі 500000 грн. дотримався умов договору позики, покільки витратив кошти за цільовим призначенням для придбання житла і у встановлений строк.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: