Справа № 452/2648/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" листопада 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області, третя особа відділ у ОСОБА_2 районі Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на земельну частку ( пай ),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що був призначений на посаду керівника туристичного гуртка Станції юних туристів на базі ОСОБА_3 СЗШ І-ІIІ ст.

ім. В.Добровольського з 15.10.1992 року ( наказ № 1387 від 13.10.1992 р.) і працював до 31.08.2016року, що підтверджується довідкою за № 12 від 19.09.2017 року.

Згідно зі ст. 6 ЗК України редакції 18 грудня 1990 року до числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб, а відтак він був працівником соціальної сфери села і згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на земельну частку (пай).

З приводу отримання земельної частки (паю) та включення його в списки він звернувся до відповідачів, однак вони залишали його клопотання без задоволення.

28.09.2017 року ним отримано відповідь за №471/02-14 ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області, якою йому повідомлено та зазначено, що комісія яка розглядала питання щодо включення у додаткові списки на середню земельну частку (пай) осіб, які були пропущені в основних списках не працює, а тому йому рекомендовано з приводу захисту своїх прав звернутися до суду.

При тому іншим листом ОСОБА_3 сільська рада повідомила про те що розмір земельної частки паю по ОСОБА_3 сільській раді становить 1,23 га. Розпаювання земель НГ «Воютицьке» відбулося в 1997 році. Він не був включений в списки пайовиків.

Таку ж відповідь він отримав і від відповідача - ОСОБА_2 райдержадміністрації, яка повідомила, щодо додаткового включення в список на середню земельну частку (пай) осіб, які були пропущені в основних списках розглядалось конкурсною комісією при ОСОБА_2 райдержадміністрації відповідно до наданих підтверджуючих документів. На даний час вищезазначена комісія ліквідована, а тому він може захистити свої права виключно в судовому порядку.

Дії відповідачів щодо відмови у наданні йому середньої земельної частки (пай) вважає неправомірними, виходячи з наступного.

Зазначив, що вважав, що його включено в списки осіб, які мають право на середню земельну частку, а тому він зможе скористатися своїм правом на отримання паю в будь-який час. Однак, дізнавшись в 2017 році при зверненні до відповідачів протилежне, вимушений звернутися до суду з приводу визнання за ним права на середню земельну частку (пай).

А тому просить постановити рішення, яким визнати поважним пропуск його до суду з позовом, поновити його та визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 1,23 га із земель колишнього НГ «Воютицьке», розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4Ю, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просив його задовольнити, поновити строк на звернення до суду з позовною заявою, пропущений з поважних причин.

Представник відповідача ОСОБА_2 РДА в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Пояснив, що позивач вчасно звернувся до відповідача ОСОБА_3 сільської ради з заявою щодо включення його у спискм осіб, які мають право на отримання середньої частки (паю), однак відповідь йому була надана лише на повтороне зверння 28.09.2017 року.

Представник третьої особи відділу у ОСОБА_2 районі Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судо встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду керівника туристичного гуртка Станції юних туристів на базі ОСОБА_3 СЗШ І-ІIІ ст. ім. В.Добровольського з 15.10.1992 року ( наказ № 1387 від 13.10.1992 р.) і працював до 31.08.2016року, що підтверджується довідкою за № 12 від 19.09.2017 року.

Згідно зі ст. 6 ЗК України редакції 18 грудня 1990 року до числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб, а відтак він був працівником соціальної сфери села і згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на земельну частку (пай).

З приводу отримання земельної частки (паю) та включення його в списки він звернувся до відповідачів, однак вони залишали його клопотання без задоволення.

28.09.2017 року ним отримано відповідь за №471/02-14 ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області, якою йому повідомлено та зазначено, що комісія яка розглядала питання щодо включення у додаткові списки на середню земельну частку (пай) осіб, які були пропущені в основних списках не працює, а тому йому рекомендовано з приводу захисту своїх прав звернутися до суду.

При тому іншим листом ОСОБА_3 сільська рада повідомила про те що розмір земельної частки паю по ОСОБА_3 сільській раді становить 1,23 га. Розпаювання земель НГ «Воютицьке» відбулося в 1997 році і він не був включений в списки пайовиків.

Відповідно до п. 2,7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідні до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Даним указом також передбачено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок Переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня

2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року регламентовано організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на прав колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Статтею 1 згаданого вище закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, рішення суду відповідно до ст. 2 є документом, що посвідчує таке право.

Також з урахуванням вимог цього закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року №122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після обробки проекту землеустрою факту не включення громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних ділянок таким громадянам здійснюється відповідною місцевою радою чи райдержадміністрацією за рахунок коригування проекту, або за рахунок земель запасу чи резервного фонду.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три ) роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ч. 5 цієї норми суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 73 ЦПК України передбачено поновлення або продовження строку, встановленого відповідно законом або судом, за клопотанням сторонни або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Як було встановлено в судовому засіданні, про своє порушене право позивач дізнався лише 28.09.2017 року, у звязку з чим з поважних причин пропустив строк звернення до суду, який підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 57, 60, 61, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 1,23 га із земель колишнього НГ «Воютицьке», розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради Самбірського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя