У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житлову квартиру,-

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житлову квартиру.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як розяснено в п. 7 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року Пленуму Верховного суду України, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві ОСОБА_1 в повному обсязі не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, відсутні посилання на докази, що підтверджують кожну обставину.

В силу вимог ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання за нею права власності на житлову квартиру АДРЕСА_1, не зазначає доказів порушення або не визнання його права відповідачами.

В позові належним чином не викладені обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та посилання на засоби доказування, а саме в розумінні ст. 47 ЦК України 1963 року, в чому виразилися дії продавців ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючих від свого імені, від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо ухилення від нотаріального оформлення зазначеної угоди купівлі-продажу.

Позивач стверджує, що звернулася до нотаріуса за складанням та посвідченням договору-купівлі продажу, але їй в цьому було відмовлено, однак будь-яких доказів на підтвердження факту звернення позивача до нотаріуса з приводу «складанням та посвідченням договору-купівлі продажу», відмови нотаріуса останньою не надано, що позбавляє суд можливості перевірити такі твердження і відомості які в них містяться.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 17 жовтня 2000 року вона придбала у відповідачів житлову квартиру № 2, що знаходиться в будинку № 104-а, який розташований по вул. Червона в с. Кохане Токмацького району, Запорізької області, загальною площею 73,57 кв.м., що підтверджується розпискою про отримання ними грошей в сумі 3801 грн.

Однак надана позивачем на підтвердження вказаних обставин копія розписки не містить даних квартири, яка є предметом договору купівлі-продажу.

Крім того, відповідно до Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, повинні були отримати дозвіл від органу опіки на продаж житла, а саме спірної квартири частина якої належала неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак в позовній заяві не зазначено та до позову не додано документів, з яких би вбачалось, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали зазначений дозвіл.

Також, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження наявності чи відсутності осіб, зареєстрованих за адресою спірної квартири, враховуючи, що рішення суду може вплинути на права та законні інтереси таких осіб, що мають право на користування спірною нерухомістю.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_5 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За таких обставин, суддя вважає, що позивачем не виконано вимоги ст. 119 ЦПК України, а тому позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу 5-ти денного строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житлову квартиру залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: