Справа № 186/389/17
Провадження номер № 2/0186/244/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб.

27 червня 2015 року у них з відповідачем народився син, ОСОБА_3.

З вересня місяця 2015 року відносини між ними було припинено, але через наявність дитини віком до 1 року шлюб за ними зберігався. Після припинення відносин вона разом із сином переїхала на постійне місце проживання до своєї матері в місто Першотравенськ, Дніпропетровської області.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року шлюб між ними було розірвано. На даний момент дитина проживає з позивачкою.

Так як відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні малолітнього сина, вона була змушена звернутись до суду. В жовтні 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було розглянуто справу та винесено на її користь рішення за позовом про стягнення аліментів та за таким рішенням в послідуючому було видано виконавчий лист. Згідно з цим листом з відповідача на користь позивачки на утримання сина, ОСОБА_3, 27 червня 2015 року, підлягають стягненню аліменти в розмірі однієї четвертої частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. За вищенаведеним рішенням суду державним виконавцем Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного листа.

Відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у звязку з її хворобою та додатковою організацією умов її проживання. Дитина досить часто хворіє в результаті чого потребує постійних витрат на лікування.

Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини, які несе позивач, не бере. З цих підстав вважає за можливе задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування понесених нею додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини. На протязі 2016 року на лікування нею були понесені витрати у розмірі: 2056,22 гривень.

Окрім того з метою нормального розвитку дитини та забезпечення її побутових потреб, позивачкою було придбано носимі речі, засоби гігієни, меблі для забезпечення відпочинку дитини, дитячі розвиваючі іграшки, на що на протязі 2016 року нею було витрачено грошові кошти в розмірі: 18858,39 гривень. Вважає, що придбання всіх речей є необхідним для нормального розвитку дитини та задоволення її побутових потреб, та позитивно впливає на загальний стан дитини.

Разом додатково витрачена нею на потреби малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сума, на протязі 2016 року становить 20914,61 гривень. Вважає за необхідне стягнути понесені нею додаткові витрати на дитину у повному розмірі з відповідача.

Як вже було вищенаведено з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі ? з його заробітної плати, що в грошовому виразі складає близько 1500,00 гривень. Після народження сина в їх відносинах наступили негативні зміни, що в послідуючому призвело вже через чотири місяці до розірвання відносин між ними. На її думку саме в результаті погіршення відносин між ними вона фізіологічно не змогла годувати дитину грудьми та вимушена була перевести його на штучне годування. Щомісячно витрачається тільки на годування дитини спеціальними сумішами близько 1500,00 гривень, тобто всі кошти, що стягуються з відповідача в якості аліментів вона витрачає на харчування дитини, а отже вона вважає, що додаткові витрати на дитину понесені нею на протязі 2016 року підлягають стягненню саме в повному розмірі на мою користь.

З урахуванням уточнених в судовому засіданні позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість витрат, які були понесені нею в 2016 році на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 10 460 гривень, що становить половину здійснених нею витрат.

В судовому засіданні позивач уточнені /зменшені/ позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснила суду що відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на її користь загалом у розмірі 50% від свого доходу (заробітку) /1/4 частку на утримання сина та ? частку на її утримання до досягнення дитиною 3-х років/, що становить приблизно до 3 000 гривень на місяць, але вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, крім того їхній спільний з відповідачем син хворіє на анемію, їй не вистачає коштів на утримання та лікування сина. Позивач надав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності просить суд уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, з тих підстав, що позивач просить суд стягнути з нього у повному розмірі понесені нею додаткові витрати на дитину з чим погодитись неможна. Участь батьків у додаткових витратах на дитину має бути рівною. Крім того він сплачує аліменти на користь позивачки на її утримання та утримання їхньої дитини у загальному розмірі 50%, але позивачка вимагає відшкодування їй вартості продуктів харчування та одягу.

За наданням матеріальної допомоги на додаткові витрати позивачка до нього не зверталась, хоча він готовий нести додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, тощо, але у розмірі 50% від загальної суми витрат. Просить суд позовні вимоги до нього задовольнити частково стягнувши з нього на користь позивача 50 % додаткових витрат утримання дитини.

Представник відповідача ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав повністю витрати позивачки на придбання ліків /квитанції з аптеки а.с. №16-30 / та частково на придбання інгалятора, одягу, взуття, іграшок, дитячої краватки, санки, дивану, стільця, велосипеду /квитанції та товарні чеки /а.с.№7-15/, загалом представник відповідача визнав такими, що становлять додаткові витрати на утримання дитини, витрати позивачки на загальну суму /593,40+101,07+45,90+150+315+117+1500+83,95+235+50+450+115+480+4080+2400+39,90+116,75+20,10+144,55+99,04+39,28+199,94+150,62+150,95+64,18+123,25+104+113,25+85,05+158,95+27,20+50,85+152,36+82,60+15,10+118,30/ 12772,54 гривні половину з яких відповідач погоджується відшкодувати позивачу.

В іншій частині проти позову заперечує так як вважає, що зазначені витрати не є додатковими витратами на утримання дитини. Представник відповідача надав суду заяву про подальший розгляд справи за його відсутності просить суд уточнені позовні вимоги позивачки задовольнити частково в обсязі зазначеному ним в його поясненнях в судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області в справі №186/1332/16-ц від 07 листопада 2016 року шлюб зареєстрований 20 грудня 2014 року, виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №25, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Діденко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, від якого є одна малолітня дитина, було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ №539978 від 02 липня 2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки ПП «Комунальщик 3» від 27 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З фіскальних та товарних чеків /а.с. №7-30/, доданих до матеріалів справи, встановлено, що позивачем було витрачено на придбання ліків, одягу, іграшок, меблів та засобів гігієни /памперсів/ грошові кошти в розмірі 20 914,61 гривень.

З епікризу № 2853/22 вбачається що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18 серпня 2015 року проходив лікування в педіатричному відділені КЗ «Першотранська ЦМЛ»ДОР» з діагнозом ОРВИ. Анемія 2 ступеня.

Відповідно до довідок з місця роботи відповідача № 2875 та № 2876 вбачається, що він на користь позивача сплачує аліменти в розмірі загалом 50% від свого доходу (заробітку) /1/4 частку на утримання сина та ? частку на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років/.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі, а також те, що відповідач визнає такими, що становлять додаткові витрати на утримання дитини, витрати позивачки на загальну суму 12772,54 гривні, половину з яких відповідач погоджується відшкодувати позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнаній відповідачем слід задовольнити та стягнути з нього на користь позивача 6386,27 гривень.

В той же час в іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки інші витрати понесені позивачкою на утримання дитини не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, тому вони є безпідставними та належними доказами не обґрунтовані.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до правил встановлених ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст. 180- 183 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6386 (шість тисяч триста вісімдесят шість) гривень 27 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Демиденко