Справа № 369/9579/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1584/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 29 09.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 68 770 грн. та стягнуто судовий збір - 687,70 грн.

В решті вимог позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

З наведеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріального збитку завданого в результаті ДТП в розмірі 68 770 грн., оскільки вартість відновлюваного ремонту КТЗ становить 89 399,40 грн., що відповідно перевищує його ринкову вартість, а отже розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження, що згідно відповідного звіту становить 68 770,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Посилався, при цьому, на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 19 липня 2015 року о 16 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Toyota RAV-4», держномер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Пушкіна в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, в напрямку вул. Шевченка, виконуючи маневр розвороту в районі будинку №1б по вул. Пушкіна, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконав маневр розвороту не з крайнього лівого положення на проїжджій частині та не дав дорогу попутному транспортному засобу ( а.с. 5-9 ).

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п.п. 10.1, 10.2, 10.4 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, - отриманням потерпілим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, пошкодженням траснпортного засобу - мотоцикла «Honda PC 36», держномер НОМЕР_2.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження - закрито ( а.с. 5-9 ).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником КТЗ «Honda PC 36», держномер НОМЕР_2 є ОСОБА_4, який уповноважив за нотаріально посвідченим дорученням від 25 липня 2014 року ОСОБА_3 представляти свої інтереси в усіх підприємствах, установах, органах та організаціях при вирішенні питань, пов'язаних з відчуженням ( продажем або обміном ) транспортного засобу, зокрема, наділений правом користуватися ним ( а.с. 24, 44, 55 ).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13 жовтня 2015 року, вих. №4277/4, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Honda PC 36», держномер НОМЕР_2, станом на 09 жовтня 2015 року, дорівнює, з урахуванням ПДВ , але без врахування ВТВ, 68 770,00 грн. ( а.с. 10-16 ).

За договором страхування №АІ/5657794 від 05 червня 2016 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «Україна» ( а.с. 29 ).

При цьому, ОСОБА_3 20 жовтня 2016 року звернувся із названими вимогами до суду ( а.с. 1-4 ).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у даному випадку, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем, відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року, викладеній у справі №6-2808цс15, є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 396, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та спростовуються належними та допустими доказами по справі згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України і достовірними по змісту.

Посилання апелянта на те, що лише власник транспортного засобу має право на відшкодування завданої шкоди, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційних вимог, у зв'язку з наступним.

Оскільки, ОСОБА_3, як особа, котра на достатній правовій підставі на час скоєння ДТП користувалася належним ОСОБА_4 транспортним засобом «Honda PC 36», держномер НОМЕР_2, то він має право на звернення до суду з позовом до винної особи про стягнення матеріальної шкоди, що повністю узгоджується із викладеною правовою позицією у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, в якій зазначено наступне.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені Главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Суд касаційної інстанції, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції з підстав відсутності в позивача права вимоги, неправильно застосував норми статей 395, 396 ЦК України, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що позивач у момент дорожньо-транспортної пригоди правомірно володів транспортним засобом.

Окрім того законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір; наведене положення закону судами під час розгляду справи не враховано.

Тим паче, висновок місцевого суду про обгрунтованість заявлених позовних вимог є правильним, оскільки ОСОБА_4, залучений у справі у якості третьої особи, повністю підтримав позов ( а.с. 61 ).

Не оспорюються учасниками процесу правове обгрунтування заявлених позовних вимог і розмір заподіяної шкоди, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції не перевіряє їх обгрунтованість відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, оскільки вони не є обов'язковою підставою для скасування рішення.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба