У х в а л а

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0707/61 від 20 липня 2007 року в сумі 60 421,88 доларів США вилучити у та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- предмет застави - автомобіль марки «CitroenBerlingo» рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5, який зареєстрований за ОСОБА_7, а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (технічний паспорт);

- звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Citroen Berlingo» рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5, який зареєстрований за ОСОБА_7, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 0707/61 від 20 липня 2007 року ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 27 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 15 липня 2010 року, на забезпечення виконання зобов'язань за яким 20 липня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави рухомого майна № 0707/61/ТЗ/2, а саме вказаного вище автомобіля, який належав останньому на праві власності.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 17 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 60 421,88 доларів США, а також зазначаючи, що ОСОБА_4 без згоди банку реалізував заставний автомобіль ОСОБА_7, банк просив задовольнити позов.

Відповідно до заяв позивача про заміну відповідача та вимог від 13 лютого 2014 року судом було здійснено заміну відповідача по справі з ОСОБА_7 на ОСОБА_8

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2014 року проведено заміну відповідача по справі з ОСОБА_8 на ОСОБА_3

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Вилучено у ОСОБА_3 та передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- предмет застави - автомобіль марки «CitroenBerlingo» рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_3;

- комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марки «Citroen Berlingo», рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_3;

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0707/61 від 20 липня 2007 року в сумі 60 421,88 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2013 року складає 482 952 грн 09 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Citroen Berlingo», рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ПАТ КБ «ПриватБанк», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_3 придбала спірний автомобіль в ОСОБА_8, який був його зареєстрованим власником за відплатним договором та на час продажу автомобіль був знятий з реєстрації, а тому вона є добросовісним набувачем спірного автомобіля.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем спірного автомобіля, який перебував в заставі, а тому на нього може бути звернено стягнення відповідно до вимог договору, статей 17, 26 Закону України «Про заставу», статей 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в особі Рівненської філії, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0707/61, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 27 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 15 липня 2010 року (а. с. 15-18, т.1).

Виконання кредитного договору забезпечено договором застави автотранспорту №0707/61/ТЗ/2 від 20 липня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_4, за умовами якого останній (заставодавець) передав в заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 належний йому на праві власності автомобіль марки «Citroen Berlingo», рік випуску 2001, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ: легковий-В пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_5 (а. с. 19, т. 1).

Пунктом 13 договору застави передбачено, що з моменту набрання чинності цим договором заставодавець має право відчужувати, передавати в оренду, лізинг, у спільну діяльність у безоплатне користування іншим особам предмет застави, або іншим чином розпоряджатися ним тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 42033207 від 30 вересня 2013 року, застава транспортного засобу «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_2, номер об'єкта: НОМЕР_5, була зареєстрована 24 липня 2007 року за № 5357997 (а. с. 25 зворот, т. 1).

23 квітня 2010 року ОСОБА_4 відчужив спірний автомобіль на товарній біржі (аукціоні) ОСОБА_7, у зв'язку із чим заставний автомобіль було зареєстровано за новим реєстраційним номером НОМЕР_6 (а. с. 42, 43, 164, т. 1).

З письмових відповідей відділу Державної інспекції Управління МВС України у Рівненській області від 17 січня 2014 року № 35/8-224 та від 11 вересня 2014 року № 35/24-3713 вбачається, що 08 жовтня 2013 року ОСОБА_7 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_8 (новий д.н.з. НОМЕР_3), який, в свою чергу, 07 травня 2014 року зняв автомобіль з обліку та 14 червня 2014 року реалізував його ОСОБА_3 (новий д.н.з. НОМЕР_4) (а. с. 166, 232, т. 1).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу».

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що угоди про відчуження спірного автомобіля, укладені під час його перебування в заставі є такими, що не відповідають вимогам ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», тобто фактично є недійсними, укладені без згоди заставодержателя без припинення обтяження, тому покупець такого автомобіля не може бути визнаний добросовісним набувачем, оскільки до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження спірного автомобіля.

Реалізація майна, що є предметом застави без припинення обтяжень, не припиняє заставу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувана негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувана (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави.

З огляду на вказане апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, що перебуває в заставі і на нього може бути звернено стягнення відповідно до вимог договору, статей 17, 26 Закону України «Про заставу», статей 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Таким чином встановивши при вирішені справи на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, той факт, що застава на спірний транспортний засіб свою дію не припинила, а також враховуючи неналежне виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 60 421,88 доларів США, з яких 17 030,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 23 275,52 доларів США - заборгованість за процентам за користування кредитом; 17 208,42 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина); 2875,74 доларів США - штраф (процентна складова), апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про збереження чинності застави при переході права власності на предмет застави до відповідачів на підставі ст. 27 Закону України «Про заставу» та наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення вказаної заборгованості, з вилученням у ОСОБА_3 та передачею ПАТ КБ «ПриватБанк» предмету застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович