Справа №582/1220/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/486/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним наказу про відсторонення від займаної посади, усунення перешкод у виконанні трудових обовязків та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

01 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 1982 року працює у дорожній галузі на керівних посадах. З 25 жовтня 2007 року він призначений на посаду начальника філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України». Наказом № 139 від 30 листопада 2015 року він був відсторонений від посади. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року його поновлено на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор». 02 серпня 2016 року відповідач запросив його до ДП «Сумський облавтодор». Йому було надано листа заступника начальника державної фінансової інспекції в Сумській області для надання пояснень, в яких він зазначив, що не вчиняв виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів. Потім представник відповідача ОСОБА_4 ознайомив його з наказом № 16-к від 02 серпня 2016 року про допуск до виконання обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор», а відразу після цього ознайомив з наказом № 85 від 02 серпня 2016 року, згідно якого його відсторонено від займаної посади. До цього часу він фактично не поновлений на роботі. Вважає наказ № 85 від 02 серпня 2016 року про відсторонення його від займаної посади неправомірним і незаконним. Також посилається на те, що такі дії відповідача призвели до його моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні, що призводить до необхідності докладати додаткових зусиль по організації свого життя. Остаточно уточнивши позовні вимоги просить визнати незаконним наказ № 85 від 02 серпня 2016 року «Про відсторонення від займаної посади», допустити його до виконання трудових обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор», стягнути з ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» моральну шкоду в сумі 25171 грн. 08 коп.

Рішенням суду від 26 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 85 від 02 серпня 2016 року «Про відсторонення від займаної посади».

Усунуто перешкоди у виконанні ОСОБА_3 трудових обовязків та зобов'язано ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» допустити ОСОБА_3 до виконання трудових обовязків начальника філії Недригайлівський райавтодор».

Стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду в частині задоволення позову ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду про відсутність правових підстав для відсторонення позивача від роботи відповідно до ст. 99 ЦК України є помилковими. Стосовно стягнення моральної шкоди зазначає, що відсторонення відбулося через наявність значних порушень у господарській діяльності філії за час виконання позивачем функціональних обовязків, позивача було притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення, а тому моральна шкода йому не завдана.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_3, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом № 23-К від 25 жовтня 2007 року ОСОБА_3 був призначений на посаду начальника філії «Недригайлівський райавтодор» ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» (а. с. 28).

За час перебування на вказаній посаді він неодноразово нагороджувався грамотами (а. с. 31-33).

Наказом директора ДП «Сумський облавтодор» за № 139 від 30 листопада 2015 року позивача було відсторонено від виконання обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор».

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року вказаний наказ було визнано незаконним та скасовано. Усунуто перешкоди у виконанні ОСОБА_3 трудових обовязків та зобовязано ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» допустити ОСОБА_3 до виконання трудових обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор» (а. с. 12-16).

02 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою на імя директора ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_5 про поновлення його на посаді начальника філії на виконання вказаного вище рішення суду (а. с. 18).

Наказом № 16-к від 02 серпня 2016 року ОСОБА_3 було допущено до виконання обовязків начальника філії «Недригайлівський райавтодор» (а. с. 17).

Того ж дня ним було надано три пояснювальні записки з приводу виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань (а. с. 21-23).

02 серпня 2016 року директором ДП «Сумський облавтодор» видано наказ № 85 «Про відсторонення від займаної посади», в якому зазначено, що у звязку з порушенням фінансової дисципліни, що призвели до втрат фінансових і матеріальних ресурсів та проведення службового розслідування тимчасово, на період проведення перевірки та прийняття рішення за її результатами відсторонити начальника філії «Недригайлівський райавтодор» ОСОБА_3 від виконання обовязків (а. с. 11).

03 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою на імя директора ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_5 про пояснення причин, умов і терміну відсторонення та просив скасувати наказ про відсторонення його від займаної посади (а. с. 24-25). На це звернення відповіді йому відповідачем не було надано.

04 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою на імя начальника Управління Держпраці у Сумській області з проханням провести перевірку порушення законодавства про працю, на яку отримав відповідь, що адміністрація підприємства неправомірно відсторонила його від виконання обовязків начальника філії підприємства за ч. 3 ст. 99 ЦК України, оскільки він не є членом виконавчого органу товариства, чим порушено вимоги ст. 46 КЗпП України (а. с. 26-27).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відсторонення позивача від роботи на підставі ч. 3 ст. 99 ЦК України є незаконним, так як його посаду не можна вважати виконавчим органом товариства. Під час розгляду справи відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів про правомірне відсторонення позивача від займаної посади, яке б узгоджувалося з положеннями ст. 46 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 85 від 02 серпня 2016 року «Про відсторонення від займаної посади»; усунення перешкод у виконання позивачем трудових обовязків, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статутом ПАТ ДАК "Автомобільні дороги України" передбачено, зокрема, наступне:

1.2 Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та Наказу Державної служби автомобільних доріг України № 73 від 16.03.2011 року Компанія визнається за типом публічним акціонерним товариством, що зазначено в найменуванні Компанії та Статуті.

1.3 Засновником Компанії є Держава в особі Державної служби автомобільних доріг України.

10.1. Управління Компанією здійснюють:

- Загальні збори акціонерного товариства Вищий орган;

- Наглядова рада;

- Правління Компанії ( за текстом - Правління або Виконавчий орган);

- Ревізійна комісія.

10.2.1. До прийняття рішення щодо приватизації Компанії, функції з управління корпоративними правами Держави виконуються безпосередньо, без скликання зборів акціонерів Державною службою автомобільних доріг України.

Після приватизації Компанії управління нею здійснюють загальні збори акціонерів в порядку, визначеному законодавством та цим Статутом.

Державна служба автомобільних доріг України здійснює управління Компанією шляхом прийняття рішень у формі відповідних письмових документів з питань, які віднесені до компетенції Вищого органу Компанії.

Вищий орган Компанії вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Компанії, в тому числі і щодо тих, що віднесені до компетенції інших органів управління Компанією.

10.4.1. Виконавчим органом управління компанією, який здійснює оперативне керівництво її поточною діяльністю, є Правління. Обрання (призначення) та відкликання (звільнення) голови і членів Виконавчого органу Компанії відноситься до повноважень Вищого органу Компанії (якщо інше не передбачене цим Статутом або чинним законодавством).

10.4.5. Голова правління керує роботою Правління і несе персональну відповідальність за виконання покладених на Компанію завдань. Голова правління призначається та відкликається (звільняється) Вищим органом з урахуванням положень чинного законодавства та цього Статуту.

10.4.6. Відповідно до своєї компетенції Голова правління Компанією здійснює всі повноваження, що не віднесені до компетенції інших органів управління Компанією, зокрема:

6) приймає на роботу і звільняє з роботи працівників компанії. При цьому, за погодженням з Вищим органом, відбувається призначення/звільнення таких осіб: головного інженера, заступників голови правління, головного бухгалтера, начальників відділів компанії, а також директорів, голових інженерів, заступників директорів, головних бухгалтерів дочірніх підприємств. Застосовує до зазначених вище осіб заходи дисциплінарного стягнення або заохочення ( а. с. 48-57).

Статутом ДП "Сумський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України передбачено, зокрема, наступне:

3.1. Підприємство є юридичною особою від дня його державної реєстрації.

3.3. Засновником підприємства є ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

3.8. За рішенням Засновника Підприємство може створювати на території України, а також за її межами філії, представництва та інша відокремлені підрозділи.

6.1. Управління підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Засновником (за погодженням з Вищим органом Засновника) та діє на підставі контракту, що підписується з ним Головою правління ПАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України".

6.3. Директор, зокрема:

- несе повну відповідальність за стан і діяльність Підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни відповідно до чинного законодавства;

- визначає структуру та штати апарату Підприємства за погодженням з засновником, приймає на роботу та звільняє працівників апарату Підприємства;

- визначає структуру та штати структурних підрозділів Підприємства, та за погодженням Засновником структуру та штати відокремлених підрозділів (філій).

Засновник не має права втручатися в оперативну та господарську діяльність Підприємства, за винятком питань, віднесених цим Статутом до права Засновника ( а. с. 43-47).

Положення Філії "Недригайлівський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор" передбачає:

1.1. Філія "Недригайлівський райавтодор" ДП "Сумський облавтодор" створена як відособлений структурний підрозділ ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

3.1. Філія є відособленим підрозділом Підприємства, не є юридичною особою, діє відповідно до чинного законодавства і цього Положення.

3.2. Філія здійснює свою діяльність на принципах внутрішнього господарського розвитку, підпорядкованості та підзвітності органам управління Підприємства, а її керівник несе матеріальну, дисциплінарну відповідальність за стан фінансово-господарської діяльності і внутрішнього обліку цього підрозділу.

3.6. Філія визначає свою структуру, штатний розклад, кошторис на утримання апарату управління і подає директору Підприємства на затвердження.

6.1. Управління філією здійснює начальник, який призначається на посаду директором Підприємства.

Положеннями ст. 97 ЦК України передбачено що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо.

Частина 3 статті 99 Цивільного кодексу України передбачає загальний порядок усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків, а саме закріплене положення, відповідно до якого члени виконавчого органу товариства можуть бути усунені від виконання своїх обов'язків у будь який час, якщо в установчих документах не визначені підстави їх усунення.

Стаття 99 ЦК України наведена у главі 7 "Загальні положення про юридичну особу" , а тому тільки у юридичної особи, а не у її структурних підрозділів (філій, відділів і т.і.) може бути Виконавчий орган (колегіальний, і в такому випадку він може мати назву - правління, дирекція, або одноособовий - директор, генеральний директор), повноваження якого можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень на підставі ч.3 ст. 99 ЦК.

В рішенні Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року N 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням ТОВ "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення ч.3 ст. 99 Цивільного кодексу України зазначається, що усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов'язків (ч.3 ст. 99 ЦК) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абз. 1 ч. 2 ст. 61 Закону України "Про акціонерні товариства") за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 КЗпП України.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 Цивільного кодексу). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов'язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (ст.ст.99, 145, 147, 159, 161 ЦК; ст.89 ГКУ; ст.ст.47, 62, 63 Закону України "Про господарські товариства"; ст.ст.52, 58, 59, 60, 61 Закону України "Про акціонерні товариства").

Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у ч.5 ст. 58 Закону України "Про акціонерні товариства", укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою (ч.1 ст.98, ч.1 ст.99 ЦК, ч.1 ст.23, п."г" ч.5 ст.41, ч.1 ст.59 Закону України "Про господарські товариства").

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

У зв'язку з цим "усунення" відповідно до ч.3 ст. 99 Цивільного кодексу є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3, як особу, яка займає посаду начальника філії, не можна вважати виконавчим органом товариства, про який йде мова у ч.3 ст. 99 ЦК України, оскільки відповідно до п. 6.1. Положення про Філію позивач був призначений на посаду начальника філії директором ДП "Сумський облавтодор", який при цьому укладав трудовий договір від свого імені в силу наданих йому повноважень на управління Підприємством як юридичною особою. В той же час відповідно до Положення про філію "Недригайлівський райавтодор" начальник філії здійснює управління тільки філією, як структурним підрозділом ДП «Сумський облавтодор».

"Усунення" відповідно до ч.3 ст. 99 ЦК є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності.

А позивач, обіймаючи посаду начальника філії, не наділявся учасниками товариства повноваженнями на управління товариством.

Окрім того, начальник філії не здійснює представницьких функцій товариства, а представляє тільки інтереси філії або Підприємства за дорученням його директора. У нього відсутні будь-які корпоративні відносини з товариством, він призначається на посаду (звільняється з посади) директором ДП "Сумський облавтодор" відповідно до вимог КЗпП України.

А тому спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 46 КЗпП України, відповідно до якої відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Оскільки відповідачем не було надано доказів про правомірне відсторонення ОСОБА_3 від займаної посади відповідно до ст. 46 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість його позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 85 від 02 серпня 2016 року «Про відсторонення від займаної посади»; усунення перешкод у виконанні позивачем трудових обовязків.

Задовольняючи частково позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суд керувався тим, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 10000 гривень.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки порушення трудових прав позивача спричинило йому моральні страждання, то у відповідності зі ст.237-1 КЗпП України він має право на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про відсутність спричинення позивачу моральної шкоди з посиланням на те, що його відсторонення від роботи відбулося через наявність значних порушень у господарській діяльності філії за час виконання позивачем функціональних обовязків. Так, відповідачем не надано належних доказів, що зазначені порушення в діяльності філії сталися саме з вини позивача. В той же час позивач більше року незаконно відсторонений відповідачем від роботи. На його звернення щодо проведення службового розслідування порушень фінансової дисципліни та строку його відсторонення, роботодавець йому відповіді не надав. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача також не надав відповіді щодо проведення конкретного службового розслідування, яке б стосувалося позивача, та строку його закінчення. Такі дії відповідача спричинили позивачу моральну шкоду, так як змінились його життєві та виробничі стосунки, він постійно знаходиться в стані очікування, переживає, нервує та знаходиться в пригніченому стані. Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, яке полягало в конфлікті інтересів, то представник відповідача пояснив, що воно відбулося після видання наказу про відсторонення його від роботи. Крім того ця обставина не виключає відповідальності роботодавця по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

В той же час колегія суддів не може погодитись з розміром грошової суми на відшкодування моральної шкоди позивачу, яка визначена судом першої інстанції. Враховуючи обставини справи, те, що позивачу до грудня 2016 року виплачувалась заробітна плата, а також вимоги розумності та справедливості, розмір грошової суми на відшкодування моральної шкоди позивачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зменшенню до 1000 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 3, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -