Справа № 574/1451/16-ц
Провадження № 2/574/127/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 29.07.2011 року помер його батько ОСОБА_1, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на дві земельні частки (паї) розміром по 2,89 в умовних кадастрових гектарах кожна, відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії СМ №0284496 та серії СМ №0284497, яке належало батькам останнього ОСОБА_3, який помер 18.01.1998 року та ОСОБА_4, яка померла 23.04.2001 року та яку він прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але за життя юридично не оформив. Позивач прийняв спадщину після смерті батька шляхом спільного проживання із спадкодавцем та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вище згадані земельні частки (паї), оскільки оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) було втрачено. Просив визнати за ним право на вищевказані земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд письмово листом.

Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 29 липня 2011 року в с.Басівка Сумського району Сумської області помер батько позивача ОСОБА_1, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на дві земельні частки (пай) у землі, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, Буринського району Сумської області, які перебувають у колективній власності САПТЗТ «Батьківщина» розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатами серії СМ №0284496 та серії СМ №0284497, яку останній успадкував фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 18.01.1998 року та матері ОСОБА_4, яка померла 23.04.2001 року, але за життя юридично не оформив. Позивач прийняв спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копіями сертифікатів на право на земельну частку (пай), свідоцтвом про народження позивача, архівним витягом №Мз-133, інформаційними довідками про вартість земельної частки (паю), довідками відділу держгеокадастру, довідками ОСОБА_2 сільської ради №, паспортом позивача, копією спадкової справи №68/2012 (а.с.5-6,9-16,19-20,26-29).

Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні частки (пай), оскільки оригінали зазначених вище сертифікатів за невідомих обставин було втрачено спадкодавцем, а дублікати отримати позивач не спроможний, у звязку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця.

Однак право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказані земельні частки ( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи членом КСП, були включені до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000001 виданого САПТЗТ «Батьківщина» 25.05.1995 року і реалізували своє право на земельну частку (пай), площею 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожна, отримавши сертифікати на земельну частку (пай), оригінали яких були втрачені, що підтверджується копіями сертифікатів на право на земельну частку (пай), копією державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000001 та додатком № 1 до нього ( а.с.12,16,21-25).

Тобто суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатами на земельну частку (пай) серії СМ №0284496 та серії СМ №0284497 сумнівів не викликає.

Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначені земельні частки (пай).

Керуючись ст.ст.5,6,10,15,60,197,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.529,549 ЦК Української РСР, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), ст.ст.81,126, 131 ЗК України, ст.ст.328, 392, 1216-1218, 1225,1268,1269,1296,1297 ЦК України, Указами Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №66/94 від 10.11.1994 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95, ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), у землі, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, Буринського району Сумської області, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Батьківщина» розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому 18 січня 1998 року ОСОБА_3, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0284496, виданого Буринською районною державною адміністрацією 11 липня 2016 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №818 та яку успадкував ОСОБА_5, який помер 29 липня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), у землі, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, Буринського району Сумської області, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Батьківщина» розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій 23 квітня 2001 року ОСОБА_4, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0284497, виданого Буринською районною державною адміністрацією 11 липня 2016 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №819 та яку успадкував ОСОБА_5, який помер 29 липня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: