Справа № 308/9556/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 23.03.2002 року між ним та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9. За час спільного проживання у них народилися двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що спільне життя у нього з дружиною не склалося, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові, вони люди різних характерів та поглядів на життя. Вже близько чотирьох років вони проживають окремо, а тому кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Вважає, що на даний час примирення між ним та відповідачем неможливе.

Позивач вказує, що оскільки подальше їхнє спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам їх дітей, а тому просить розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2

Також зазначає, що спір між ним та відповідачем щодо визначення місця проживання їх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутній, а тому ним не заявляються вимоги щодо визначення їх місця проживання.

З посиланням на викладене позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 23.03.2002 року, між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9.

Позивач ОСОБА_1 у дане судове засідання не зявився, при цьому подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у дане судове засідання не зявилася, при цьому подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2002 року між ОСОБА_1 та Соломко (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_8 було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 161746, виданим повторно 23.09.2017 року (а.с. 4).

У сторін народилося двоє дітей сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про їх народження серії 1-ФМ № 129156 та серії 1-ФМ № 187727 відповідно, де їх батьками записані сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13, 14).

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, визначення їх місця проживання та поділу спільного майна сторін не заявлено.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 23.03.2002 року у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області за актовим записом № 9, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Соломко (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик