Справа № 344/2566/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1432/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP20920232 ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2479,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 10.09.2007 року.

Позичальник підтвердила, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт)) складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві.

Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Також Договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором тривалістю 5 років.

Позичальник не виконувала кредитних зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 13.02.2013 року становив 38204,36 грн., з яких 2479,10 грн. заборгованість за кредитом; 11891,72 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 21538,09 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1795,45 грн. штраф (процентна складова).

Зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що суд безпідставно прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по процентах та пені.

Зазначають, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Однак, за змістом ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, згідно ст. 549 ЦК України пеня нараховується з першого дня прострочення й доки зобовязання не буде виконано.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернуто, вважають, що проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Вважають, що судом першої інстанції не було враховано зазначених обставин, а тому висновок про пропуск позивачем строку позовної давності є передчасним.

Просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнала, просила суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 12.09.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір шляхом підписання Заяви позичальника №DNH4KP20920232, відповідно до умов якої остання отримала кредит у розмірі 2479,10 грн. на строк 24 місяці по 10.09.2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Ціль кредитування: купівля ТНС та сплата комісії Банку та Компанії (а.с. 5-6).

Встановлено також, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 24).

Згідно з розрахунком, представленим банком, ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 13.02.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 38204 грн. 36 коп., з яких: 2479 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом; 11891 грн. 72 коп. заборгованість за відсотками, 21538 грн. 09 коп. заборгованість з пені, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1795 грн. 45 коп. штраф (відсоток від суми заборгованості) (а.с. 3-4).

Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії І-НМ №033114 від 07.03.2007 року, копії паспорта, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 61-62).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право на звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості у позивача виникло 11.09.2007 року, тобто з дати невиконання відповідачем своїх зобовязань по договору. Таким чином, позивач, звернувшись з позовом до відповідача 20.02.2013 року, пропустив строк позовної давності, про застосування якого просила представник відповідача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В силу дії ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2017 року представник відповідача подала до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 101).

Відповідно до умов договору, укладеного ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3, розрахунку заборгованості останній платіж відповідачем за кредитним договором було здійснено 26.04.2006 року, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання припадає на 11.09.2007 року, а з позовом до суду банк звернувся тільки 20.02.2013 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в позові у звязку зі спливом строку позовної давності.

Що стосується зазначеного в п.п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт)) терміну позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором тривалістю 5 років, то такий вірно не взято до уваги, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України в справі №6-16цс15 від 11.03.2015 року, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, не заслуговують на увагу посилання апелянта на можливість стягнення заборгованості по процентах та пені у відповідності до ст. 1048 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_4