У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

19 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1, відсоток готовності якого складає 89%.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі - 1191 (одну тисячу сто дев'яносто одну ) грн. 20 коп., витрати за проведення експертизи в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев'яносто) гривень та 3840 ( три тисячі вісімсот сорок ) гривень 00 копійок за надання правової допомоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції порушено строки розгляду справи передбачені ст. 157 ЦПК України, при цьому при прийнятті рішення, судом не враховано положення ст.ст. 57,60,63,69 СК України та правові позиції висловлені у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс15, №6-2333цс15 від 25 листопада 2015 року.

Крім того, з відповідача при задоволенні позовних вимог стягнуто судовий збір не пропорційно до частини задоволених вимог, а у повному обсязі.

Також вважає, що витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки є представництвом інтересів.

Просить рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 1995 року.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2010 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 469 від 18 листопада 1997 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку на площу 600 кв. м по АДРЕСА_1. (т.1 а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 504 від 15.12.1997 року, ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку площею 600,0 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по АДРЕСА_1. (т.1 а.с.11).

Згідно повідомлення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації № 1307 від 04.12.2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрований . (т.1 а.с.12).

Згідно повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області станом на 23.12.2015 року у єдиному реєстрі документів що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей чи повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів не міститься інформації щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. ( т.1 а.с.15).

Як вбачається з накладних № 76 від 30 березня 2002 року, № 125 від 15 травня 1998 року, № 125 від 15 травня 1998 року, № 132 від 27 червня 2014 року ОСОБА_2 придбано будівельні матеріали на суму 1046,00 грн., 1320,00 грн. та замовлено товарів та послуг на суму 3200 грн. (т.1 а.с. 61-64)

Відповідно до висновку експерта № 161101/2-ФМ судової будівельно-технічної експертизи складеного 03 листопада 2016 року, відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 89%. ( т.1 а.с.180-186).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 в період часу з 1993 року по 2011 рік була працевлаштована та працювала на різних роботах також перебувала на обліку в Острозькому районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. ( т.1 а.с. 219-222).

Відповідно до висновку експертного дослідження судово-будівельно-технічної експертизи № 161130/2-ФМ складеного 30 листопада 2016 року, під час будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 використовувались такі будівельні матеріали: десять кубічних метрів каміння, цегла в кількості 25200 штук, два кубічних метри будівельного лісу ( виготовлено балки та крокви). (т.1 а.с.229-246).

Як вбачається з накладних № 17 від 14.06.2002 року, від 04.07.2002 року та № 232 від 01.09.2000 року ОСОБА_3 придбано цегли на загальну суму 760 грн. та 768 грн., ОСОБА_4 придбано цегли на суму 300 грн. ( т.2 а.с.1-2).

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм па праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею. 70 СК України, передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. З цієї статті за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Жодних договорів сторонами не укладалось.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позов є доведеним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування про безпідставність заявлених вимог, які надавались відповідачем у запереченнях на заявлений позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :