Справа № 544/897/17
Номер рядка звіту 45
14 листопада 2017 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Нагорної Н.В.,
за участю секретаря - Киричевської В.М.,
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила її вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
14.11.2017 згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкта нерухомого майна від 28.07.2016 право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, зареєстровано вцілому за ОСОБА_1 (а.с.8).
У вказаному будинку зареєстровані: власник ОСОБА_1, син ОСОБА_3, син ОСОБА_4 Колишній чоловік ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає з 2016 року. що підтверджується довідкою квартального комітету Пирятинської міської ради та копією домової книги (а.с.7, 9-10).
Шлюб між сторонами розірвано 04 серпня 2017 року, що підтверджено рішенням Пирятинського районного суду (а.с. 5).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не являється власником будинку за адресою: АДРЕСА_1. Крім того членом сім'ї власника будинку відповідач також не являється, оскільки сторони у 2017 році шлюб розірвали, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають.
Встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше одного року, його речей в будинку немає.
У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Подібні обставини щодо відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік у будинку за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_1, та в якому відповідач проживав в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за ОСОБА_2 права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали.
Відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, як того вимагають приписи ст.10, 60 ЦПК України, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду.
За зазначених обставин суд уважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 640грн, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1).
Вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 500грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60 ЦПК України.
Керуючись ст. 5-11, 57-60, 88, 213, 215, 224-226, 292 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н. В. Нагорна