АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року

в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС», стягувач: публічне акціонерне товариство «Банк Альянс», боржник: ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, задоволено позов публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» (надалі - ПАТ «Банк Альянс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в сумі 27 437 977 грн. 21коп. та судових витрат.

09 вересня 2015 року стягувачу видано виконавчий лист й відкрито виконавче провадження.

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «СХІД ФІНАНС» надалі (ТОВ «ТОВ «СХІД ФІНАНС») звернулося у суд із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Банк Альянс» на ТОВ «СХІД ФІНАНС», посилаючись на те, що 27 липня 2016 року між ПАТ «Банк Альянс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФС» надалі ТОВ «Фінансова компанія ФС») було укладено договір № 3 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Альянс» відступив права вимоги за кредитним договором, позичальником у якому виступає товариство з обмеженою відповідальністю «Консоль Плюс» (надалі - ТОВ «Консоль Плюс»), та за договором поруки від 03 березня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Альянс» й того ж дня аналогічний договір було укладено між ТОВ «Фінансова компанія ФС»та ТОВ «СХІД ФІНАНС».

У жовтні 2016 року у суд з аналогічною заявою звернувся ПАТ «Банк Альянс».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «СХІД ФІНАНС» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «СХІД ФІНАНС», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу нового змісту про задоволення заяви.

Колегія суддів, заслухавши представника ТОВ «СХІД ФІНАНС», який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та її представників, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «СХІД ФІНАНС» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, районний суд виходив з того, що заявником не надано суду належних та допустимих документів, які б підтверджували факт оплати ТОВ «Фінансова компанія -ФС» ціни за Договором № 3 та ТОВ «СХІД ФІНАНС» ціни за Договором № 3/2016, а також не надано документів, які б підтверджували формування ціни угод про відступлення права вимоги.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року в справі за позовом ПАТ «Банк Альянс» до ОСОБА_1, третя особа : ТОВ «Консоль Плюс» про стягнення кредитної заборгованості стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Альянс» 27 437 977 грн. 21 коп. кредитної заборгованості та 3754 грн. 97 коп. судових витрат.

Установлено, що 09 вересня 2015 року представнику ПАТ «Банк Альянс» видано виконавчий лист й згідно постанови від 25 вересня 2015 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 відкрито виконавче (а.с.179 т.1 а.с.12т.2).

Встановлено, що 27 липня 2016 року між ПАТ «Банк Альянс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія-ФС» (надалі - ТОВ «Фінансова Компанія ФС») укладений договір № 3 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Альянс» відступив, а ТОВ «Фінансова Компанія-ФС» прийняло права вимоги за Кредитним договором № 028-04/ЮК від 04 листопада 2004 року, позичальником по якому виступає товариство з обмеженою відповідальністю «Консоль Плюс» (надалі - ТОВ «Консоль Плюс»), та за договором поруки від 03 березня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1, ТОВ «Консоль Плюс» та ПАТ «Банк Альянс» (а.с.4-7 т.2).

Крім того, 27 липня 2016 року між ТОВ «Фінансова Компанія ФС» та ТОВ «СХІД ФІНАНС» був укладений договір № 3/2016 про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія ФС» відступила, а ТОВ «СХІД ФІНАНС» відповідно прийняло права вимоги за Кредитним договором № 028-04/ЮК від 04 листопада 2004 року, позичальником по якому виступає ТОВ «Консоль Плюс» та за договором поруки від 03 березня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1, ТОВ «Консоль Плюс» та ПАТ «Банк Альянс» (а.с.8-11).

Піддаючи сумніву законність дій ТОВ «СХІД ФІНАНС», суд визнав доведеним відсутність у справі доказів оплати вартості угод про відступлення права вимоги та документів, що підтверджують формування ціни цивільно-правових угод.

Між тим, суд залишив поза увагою положення ст. 11 ЦПК України, яка кореспондується з розділом VІ ЦПК України та в якому міститься ст. 378 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим у відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Матеріалами справи доведено, що договори уступки права вимоги є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому колегія суддів визнає поспішними висновки районного суду про наявність підстав для сумніву у їх законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припиненні юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс 13, на який суд хоча і послався в своєму рішенні, проте належним чином не врахував під час вирішення поданої по справі заяви.

Згідно змісту заяви, суттю питання, що підлягало вирішенню судом, є заміна сторони виконавчого провадження, отже, саме сторону виконавчого провадження просив замінити заявник у зв'язку з заміною кредитора у зобов'язанні. й саме вказане питання перебувало на вирішенні суду.

Разом з тим, при наявності суперечностей між описовою й резолютивною частиною заяви, районний суд, у відсутність спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникли під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, повинен був застосувати положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, ст.121 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження.

Суд у десятиденний строку розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Отже, за змістом ст. 378 ЦПК України участь у справі окрім заявника та державного виконавця беруть інші учасники, прав та обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення - як заінтересовані особи.

Між тим, районний суд, при наявності договору про передачу права вимоги від ПАТ «Банк Альянс» до ТОВ «Фінансова компанія-ФС» й надалі - до ТОВ «СХІД ФІНАНС», питання залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія - ФС», як особи, прав та обов'язків якої безпосередньо стосується, не вирішив, про день і час розгляду заяви не повідомив.

Окрім цього, перевіряючи законність постановленої по справі ухвали, колегія суддів звертає увагу й на те, що у відповідності до долучених до справи доказів, на вирішенні суду перебувало дві заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні: ТОВ «СХІД ФІНАНС» (а.с.2,3 т.1) та ПАТ «Альянс Банк» (а.с.16,17).

Проте відповідно до змісту оскаржуваної ухвали та матеріалів справи, районний суд заяву ПАТ «Альянс Банк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні не розглянув, рішення за результатами її розгляду не прийняв.

Відповідно до справи, на підставі ухвали суду від 28 жовтня 2016 року, яка в установленому законом порядку не ухвалювалося (а.с.61-63), державним виконавцем було вчинено дії по заміні стягувача у виконавчому провадженні.

Між тим, районний суд, розглядаючи заяву, на вказані обставини уваги не звернув, не вжив заходів щодо дослідження в судовому засіданні виконавчого провадження, про заміну стягувача в якому вирішував питання, не перевірив його існування на час прийняття судового рішення, чим припустився неповного з'ясування обставин справи.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС» задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/19244/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4207/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Камаревцева Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.