Справа № 456/3200/16-ц
Провадження № 2/456/488/2017
17 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Янко Б. Я. ,
при секретарі Стасів О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту майна,-
Представник позивача Верещак В.М. звернувся до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким звільнити з-під арешту: однокімнатну квартиру, загальною площею 46, 58 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2,; двокімнатну квартиру, загальною площею 60, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 та зобов'язати Cтрийський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області області зняти арешт з вищенаведених квартир.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що 28.09.2016 року банку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, 21.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Удалєєвою О.Б, відповідними постановами накладено арешт на майно ОСОБА_2, зокрема на квартири АДРЕСА_1, АДРЕСА_1.
15.09.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 64.58-6/11-М542 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4 400, 000, 00 гривень. 14.08.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та 30.11.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений ще один іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_2. Дані іпотечні договори були укладені в якості забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором.
Однак, вищезазначені арешти, перешкоджають їм у реалізації своїх прав, як заставодержателя вказаного вище майна та порушують інтереси Банку як кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору а тому вони змушені були звернутись до суду із даним позовом.
В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника банку. Що стосується позовних вимог, то зазначив, що такі підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати без їхньої участі, а при вирішення позову покладаються на розсуд суду.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, заяви про розгляд справи без її участі не подала.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог.
За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № № 64.58-6/11-М542 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4 400, 000, 00 гривень, строк користування кредитом до 14.09.2016 року.
14.08.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.
30.11.2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений ще один іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.
Вищенаведені іпотечні договори були укладені у якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ Банк» за Генеральною угодою №6 від 05.07.2007 року та кредитними договорами, що укладені та/або будуть укладені на її підставі.
28.09.2016 року позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 21.04.2016 року головним державним виконавцем державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Удалєєвою О.Б. при примусовому виконанні ухвали № 456/3781/15-ц, Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.09.2015 року постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладенні арешти на квартири АДРЕСА_1, АДРЕСА_1, які на праві власності належать ОСОБА_2.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.
У відповідності до ст.19, 20 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідач не повідомляв позивача про накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці Банку і не роз'яснив Банку про право на звернення до суду про звільнення з - під арешту заставного майна.
На підставі вищенаведеного, зважаючи, що зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ БАНК», щодо повернення отриманих кредитних коштів не виконала і відповідно до п.5.1 Іпотечного договору, звернення на Предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового регулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого мені), суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними та такими, що знайшли своє належне обґрунтування в ході розгляду справи, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», суд -
Позов задовольнити повністю.
Звільнити з-під арешту накладеного Стрийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 48608609 від 21.04.2016 року, однокімнатну квартиру, загальною площею 46, 58 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, на праві приватної ласності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2003 року посвідченого Мірчук Людмилі Іванівні, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу за реєстровим № 3628; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 48608609 від 1.04.2016 року, двокімнатну квартиру, загальною площею 60,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2, на праві приватної зласності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.08.2002 року посвідченого Мірчук Людмилою Іванівною, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу за реєстровим № 6494.
Зобов'язати Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти :
-арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження ВП № 48608609 від 21.04.2016 року, однокімнатної квартири, загальною площею 46,58 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2003 року посвідченого Мірчук Людмилою Іванівною, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу за реєстровим № 3628.
-арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження ВП № 48608609 від 21.04.2016 року, двокімнатної квартири, загальною площею 60,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.08.2002 року посвідченого Мірчук Людмилою Іванівною, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу за реєстровим № 6494.
Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії, або може бути оскаржене у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко