Єдиний унікальний номер 233/3247/14-ц Номер провадження 22-ц/775/767/2017
Єдиний унікальний номер 233/3247/14-ц Головуючий у 1 інстанції Наумик О.О.
Номер провадження 22-ц/775/767/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 березня 2013 року станом на 31 березня 2014 року у розмірі 34510 грн. 01 коп., з яких: 24787 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом; 4734 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4987 грн. 71 коп. залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди, витрати по оплаті судового збору в сумі 345,10 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, суд не звернув уваги та не дав належної оцінки тому, що позивачем не надано кредитні договори від 6 квітня 2006 року та 16 липня 2009 року, на підставі яких укладено генеральну угоду від 15 березня 2013 року, в заяві анкеті на отримання кредитного договору від 6 квітня 2006 року підпис заявника підроблений, в обґрунтування чого було заявлено клопотання про призначення експертизи, в задоволенні якого відмовлено. Крім того, відсутні платіжні документи щодо надання грошових коштів та не наданий розрахунок заборгованості за весь період кредитування.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились.

Представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_1 надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 15 березня 2013 року між банком та відповідачем укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, за умовами якої зменшено розмір кредитної, станом на 31 березня 2014 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 34510,01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, договір є обовязковим до виконання, відповідач кредитні зобовязання не виконала, недійсність генеральної угоди як правочину в установленому законом порядку не визнана.

На підставі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася. На його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За умовами заяви від 6 квітня 2006 року (арк..спр.5) ОСОБА_1 отримала універсальну кредитну карту з кредитним лімітом 3000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 3% на місяць.

15 березня 2013 року сторони уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (арк..спр.6), за умовами якої (п.2.10 банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 24787,84 грн. на строк 36 місяців з 15 березня 2013 року по 31 березня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

На підставі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач підписала вказану генеральну угоду, тобто погодилась з усіма її умовами, в судовому порядку її не оспорила.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач умови генеральної угоди не виконувала, в звязку з чим станом на 31 березня 2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 34510,01 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 24787,84 грн., заборгованості по процентам в сумі 4734,46 грн., штрафу в сумі 4987,71 грн. (арк..спр.4)

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладання кредитних договорів не відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки підставою позову було несвоєчасне виконання умов генеральної угоди, примірник якої міститься в матеріалах справи.

В іншій частині доводи апеляційної скарги стосуються неправильної оцінки доказів судом першої інстанції.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: