АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою через представника ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2017 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1, через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право. Крім того, на момент звернення його до суду Київська міська рада не мала права претендувати на спадщину в порядку ст. 1277 ЦК України.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право.

Справа № 756/11355/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/10668/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Згідно вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт, що він з ОСОБА_5 проживав однією сім`єю понад п'ять років, а саме з квітня 1996 року по липень 2016 року та визнати його спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що встановлення цього факту необхідно йому для успадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, а саме квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Київська міська рада подала заяву, у якій заперечувала проти встановлення факту проживання заявника із спадкодавицею однією сім`єю посилаючись на те, що не надано достатньо доказів на підтвердження такого факту та у випадку встановлення такого факту вони будуть позбавлені можливості подати заяву про визнання спадщини відумерлою.

Суд першої інстанції залишаючи заяву без розгляду дійшов правильних висновків про те, що в даному випадку виник спір про право щодо спадкування майна померлої ОСОБА_5, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність спору про право спростовуються заявою заінтересованої особи, яка не визнає право заявника на спадщину.

Оспорювання або не визнання права особи і є спором про право. Відтак доводи заявника про те, що на час подачі заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, у заінтересованої особи ще не виникло право на подачу заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку ст. 1277 ЦК України не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки саме від встановлення такого факту і залежить право заінтересованої особи на подачу такої заяви.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді