Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він подарував своєму неповнолітньому синові ОСОБА_4 золотий ланцюжок вагою 46,68 грам, який останній носив на шиї. 25 червня 2016 року його син разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 знаходились на річці Лімниця в смт. Перегінськ, де купались у воді. Перебуваючи на річці його син ОСОБА_4 віддав свій ланцюжок ОСОБА_5, так як син плавав під водою і боявся його загубити. ОСОБА_5 взяв лацюжок та почепив собі на шию, так як знаходився на мілкій воді неподалік від берега і не занурювався під воду. В той час повз нього пропливав ОСОБА_6, який стрибнув на ОСОБА_5 та схопивши останнього за шию занурив під воду зірвавши таким чином з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюжок вагою 46,68 грам, який впав у воду, а його пошуки результатів не дали.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6, його синові завдано матеріальної шкоди у розмірі 46 680 грн. з розрахунку вартості 1 тис. грн. за 1 грам золотого виробу, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 46 680 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 25 червня 2016 року близько 14 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відпочивали на річці Лімниця в смт. Перегінськ Рожнятівського району Івано-Франківської області. ОСОБА_4 мав на шиї ланцюжок, якого передав для зберігання ОСОБА_5 Вказаний ланцюжок ОСОБА_5 почепив собі на шию. Купаючись у річці, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 занурили один одного у воду, ланцюжок було втрачено.

З висновку старшого інспектора Рожнятівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 23 серпня 2016 року за результатами перевірки матеріалів по заяві ОСОБА_2, що в діях ОСОБА_6 відсутня подія кримінального правопорушення (а.с.8).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та нанесенням позивачеві матеріальної шкоди.

Доводи касаційної скарги про те, що за правилами ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов'язок доведення своєї невинуватості лежить саме на відповідачеві відхиляються колегією суддів, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами того, що ланцюжок було втрачено саме у результаті дій ОСОБА_6, а не з необережності інших осіб, зокрема ОСОБА_4 або ОСОБА_5

Недоведеність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою ОСОБА_6 та шкодою майнового характеру, виключає склад цивільно-правової відповідальності, за наявності якої можуть бути задоволені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

І.М. Фаловська