Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/267/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Березівський районний суд Одеської області у складі

судді Курти Л.С.

при секретарі Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського приватного підприємства «АГРО-2000» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Березівського районного суду Одеської області з позовом до сільськогосподарського приватного підприємства

«АГРО -2000» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

23.10.2017 року вона подала уточнену позовну заяву.

У судовому засіданні вона підтримала позовні вимоги, просила визнати недійсним договір оренди землі від 08.10.2012 року, укладеного між ОСОБА_2, як орендодавцем та сільськогосподарським приватним підприємством «АГРО-2000», орендарем, зареєстрований 08.10.2012 року у відділі Держкомзему у Березівському районі за № 00704, за яким в оренду передана земельна ділянка площею

5,3516 га, розташована на землях Вікторівської сільської ради, масив №14, ділянка №2, кадастровий номер :01:003:0128 та витребувати на користь ОСОБА_1

ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5,3516 га, що розташована на землях Вікторівської сільської ради , масив №14, ділянка №2, кадастровий номер

:01:003:0128.

Позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що її мати ОСОБА_2 не могла добровільно укласти договір оренди належної їй земельної ділянки на 30 років та підписати такий договір.

Представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_4, посилаючись на те, що при укладенні договору оренди земельної ділянки були порушені права ОСОБА_2

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що з ОСОБА_2 08.10.2012 року сільськогосподарське приватне підприємство за взаємною згодою було укладено договір оренди земельної ділянки, яка належала їй на праві власності. За життя вона претензій до відповідача не мала. 05.10.2012 року отримала від СПП « АГРО-2000» наперед орендну плату за попереднім договором оренди земельної ділянки, що підтверджується її розпискою (а.с.156) та видатковим касовим ордером (а.с.157).

Заслухавши сторони, представників, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до сільськогосподарського приватного підприємства

«АГРО-2000» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II -ОД № 050642 , виданого 15 грудня 2001 року Вікторівською сільською радою Березівського району Одеської області ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 5,35 га на території Вікторівської сільської ради, масив № 14, ділянка № 2.

08.10.2012 року вона уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з сільськогосподарським приватним підприємством «АГРО-2000»» строком на 30 років.

За життя ОСОБА_2 жодних претензій з приводу укладення вказаного договору до відповідача не предявляла.

30.10.2013 року ОСОБА_2 померла.

16.09.2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, у тому числі на земельну ділянку загальною площею 5,3516 га, розташовану на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив 14, ділянка2, кадастровий номер :01:003:0128, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II ОД № 050642, виданого Вікторівською сільською радою Березівського району Одеської області 15 грудня 2001 року (а.с.10).

Відповідно до п.40 договору оренди земельної ділянки від 08.10.2012 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

За таких обставин зміна власника орендованої земельної ділянки з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди від 08.10.2012 року.

За клопотання позивача та її представника ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року була призначена почеркознавча експертиза (а.с.87).

Згідно висновку експерта № 17-324 від 08.10.2017 року підпис від імені ОСОБА_2 на договорі оренди землі від 08 жовтня 2012 року, укладеному між ОСОБА_2, як орендодавцем, та сільськогосподарським приватним підприємством «АГРО-2000», як орендарем, виконаний ймовірно ОСОБА_2 (а.с.110-113).

Таким чином суд дійшов висновку, що 08.10.2012 року власник земельної ділянки ОСОБА_2 та сільськогосподарське приватне підприємство «АГРО-200» домовились про укладання договору оренди землі, підписали його. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки здійснена 08.10.2012 року.

Суд критично оціню покази свідка ОСОБА_1 про те, що її мати не могла підписати вказаний договір, так її покази спростовуються письмовими доказами, а саме:

договором оренди земельної ділянки від 08.10.2012 року, підписаним ОСОБА_2, актом прийому передачі земельної ділянки від 10.10.2012 року, підписаним ОСОБА_2, висновком експерта № 17-324 від 09.10.2017 року.

Згідно до ч.1,2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами. Які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, серед іншого, є договори та інші правочини.

Як зазначено у ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим вимогам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до ч.3 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами( стороною) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, та шостою ст.203 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за орендну плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно до ст.15 Закону України « Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди( місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану обєкта оренди, умови її і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження ( обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини,відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди земельної ділянки однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також ст.ст.4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі « визначено, що обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.19 Закону України « Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Жодних порушень з боку відповідача при укладанні 08.10.2012 року договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 судом не встановлено. Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 на момент підписання договору оренди земельної ділянки хворіла та була інвалідом 3 групи, також не може бути прийняте до уваги у звязку з тим, що відповідно до копії пенсійного посвідчення вона була інвалідом ще з 2000 року. Крім того, вказаний договір виконувався з моменту його укладання до смерті ОСОБА_2, яка настала 30.10.2013 року. За життя ОСОБА_2 не предявляла претензій до відповідача з приводу укладання договору оренди земельної ділянки від 08.10.2012 року.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до сільськогосподарського приватного підприємства «АГРО-2000» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки, відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ КУРТА Л.С.