Справа №442/7883/16-ц
Провадження №2/442/521/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, штрафних санкцій, відсотків за користування позикою та інфляційних втрат у звязку з не виконанням судового рішення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 18978,53 грн. процентів за користування позикою ( на рівні облікової ставки НБУ) за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 17114,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2015 року по 31.10.2016 року; 2605,14 грн. 3 % річних втрат за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 70734,80 грн. реальних збитків, а всього 109432,69 грн. та 1094,32 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.06.2015 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду в справі №442/2908/15-ц з відповідачки було стягнуто 96325,10грн. збитків і штрафних санкцій у звязку з несвоєчасним виконанням рішення суду про стягнення боргу станом на 21.04.2015 року, а саме : 64172,90 грн. реальних збитків внаслідок коливання курсу валют; 9060,39 грн. процентів за прострочене користування позикою на рівні облікової ставки НБУ станом на 01.11.2013 року та станом на 21.04.2015 року; 2067,82 грн. 3% річних втрат за весь період прострочення, тобто з 10.01.2014 року по 20.04.2015 року; та 21023,99 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2014 року по 20.04.2015 року. Однак, в ході виконавчого провадження ВП №49706151 борг погашено не було. Зі сторони відповідачки ОСОБА_2 не вжито жодних заходів до погашення існуючого боргу або його зменшення.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Додатково пояснив, що жодних коштів за рішенням суду не повернуто. Позов просив задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча повістка їй була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 27.12.2013 року справі №442/7715/13-ц задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто в її користь з ОСОБА_2 53988,05 грн. боргу за договором позики та 933,98 грн. судових витрат. Рішення набрало законної сили.

Виконавчий лист за вказаним рішенням суду був виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 21.01.2014 року та предявлений до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, яким 25.03.2015 року №Д13/09-13/911, повідомлено, що станом на 25.03.2015 року на депозитний рахунок ВДВС Дрогобицького МРУЮ не надходили кошти від боржника.

Статтею 14 ЦПК України закріплено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України зазначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України сформованого у справі № 6-369цс15 від 02.09.2015 року, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Верховний Суд України розглядаючи справу № 6-1206цс15 у своїй постанові від 23 вересня 2005 року дійшов висновку про те, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Боргові зобовязання за договором позики з ухваленням судом рішення від 27.12.2013 року не припинилися, оскільки донині залишаються не виконаними, а тому, відповідно до положень ст. ст. 612, 625 ЦК України, у відповідача виникає відповідальність у вигляді сплати на користь позивача 3% річних, інфляційних втрат за весь час прострочення в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 18978,53 грн. процентів за користування позикою ( на рівні облікової ставки НБУ) за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 17114,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2015 року по 31.10.2016 року; 2605,14 грн. 3 % річних втрат за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 70734,80 грн. реальних збитків, а всього 109432,69 грн., вважає його вірним виходячи із завданих збитків, встановлених рішенням суду, і такий підлягає стягненню з відповідача в корить позивача, оскільки має місце тривале невиконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1094,32 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на корить ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2) 18978,53 грн. процентів за користування позикою ( на рівні облікової ставки НБУ) за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 17114,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2015 року по 31.10.2016 року; 2605,14 грн. 3 % річних втрат за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 70734,80 грн. реальних збитків, а всього 109432,69 грн. та 1094,32 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Хомик А.П.