УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, поширену ОСОБА_5 інформацію у його листі від ІНФОРМАЦІЯ_1, адресованому слідчому Оржицького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6, а саме: «я знаю, що це зроблено за вказівкою таких злочинців, як ОСОБА_4», та листі, адресованому начальнику Оржицького РВ УМВС в Полтавській області ОСОБА_4, а саме: «повідомляю, що я і в подальшому буду законним шляхом перешкоджати вам у здійсненні злочинів (корупція, постановлення незаконних рішень і т. ін.), які ви вчиняєте на території району»;

- стягнути з ОСОБА_5 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області

від 07 вересня 2016 року у справі призначено судову лінгвістичну експертизу на вирішення якої поставлені питання:

1) Чи містить текстовий матеріал у двох заявах від 03 серпня 2015 року негативну інформацію про ОСОБА_4, на той час керівника Оржицького РВ УМВС України в Полтавській області, що може завдати шкоди його діловій репутації (а. с. 10, 11)? Якщо так, то в яких конкретно висловленнях міститься негативна інформація?

2) Якщо текстовий матеріал у двох заявах від 03 серпня 2015 року (а.с.10,11), наданий для судової лінгвістичної експертизи, містить негативну інформацію про ОСОБА_4, на той час керівника Оржицького РВ УМВС України в Полтавській області, в якій формі їх виражено: твердження чи оціночного судження?

3) Чи відповідає моральним нормам спілкування форма висловлювань та виразів з урахуванням характеру використання мовних засобів, які використано у двох заявах від 03 серпня 2015 року (а. с. 10, 11)?

4) Чи містять дві заяви від 03 серпня 2015 року образливу та/або принизливу лексику?

5) Чи мають негативне значення слова, словосполучення, фрази в текстах двох заяв від 03 серпня 2015 року (а.с.10,11)?

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, призначаючи судову лінгвістичну експертизу та зупиняючи провадження у справі на час її проведення, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався вимогами ч. 1 ст. 143 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України та виходив з того, що для повного та всебічного з'ясування обставин, що мають суттєве значення для розгляду справи, необхідно призначити вказану експертизу, зупинивши провадження у справі у зв'язку із можливістю тривалого перебування матеріалів справи в експертній установі, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи заявника про те, що судом першої інстанції не встановлено наявності та не досліджено оригінали написаних нібито ним заяв, які ним заперечуються, оскільки вказані обставини відносяться до питань належності та допустимості доказів, а також проведення відповідної експертизи, проте в даному випадку предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого суду в частині зупинення провадження у справі.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про те, що заявником не наведено доводів та не надано доказів порушення його прав зупиненням провадження у справі.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвал, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області

від 07 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович