Справа № 639/4089/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

11.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 4 у житловому будинку № 2/1 по пр. Любові Малої (раніш «пр. Постишева») в м. Харкові.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона постійно проживає і з 26.01.1988 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (натепер «пр. Любові Малої»), 2/1 кв. 4. За цією ж адресою разом з нею зареєстровані і фактично мешкають її молодший син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 25.06.1993 року), та його донька (онука позивача), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 23.07.1998 року). Також за цією ж адресою з 28.08.2002 року зареєстрований, але фактично не проживає старший син позивача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Трикімнатну ізольовану квартиру у 1990 році сімя позивача, яка на той час складалася з 4-х осіб (позивач, її чоловік, ОСОБА_5, мати, ОСОБА_6 і молодший син, ОСОБА_2В.) отримала для проживання на підставі ордеру від 06.07.1990 року, основним наймачем житлового приміщення був її чоловік ОСОБА_5 Мати і чоловік позивача померли. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради 22.01.2014 року замість чоловіка основним наймачем квартири було визнано позивача. Відповідач постійно зловживав наркотичними речовинами, не працював, неодноразово намагався піти з дому, починав збирати речі, а 13.05.2016 року, коли нікого не було вдома, зібрав усе своє майно і особисті документи і на очах сусідів пішов з місця реєстрації. З того часу його ніхто не бачив, будь-яких засобів звязку з відповідачем немає, він навіть змінив номер мобільного телефону, зник з місця проживання у невідомому напрямку і більш року в квартирі не зявляється. Жодної участі у сплаті за комунальні послуги відповідач не приймав, технічним станом житла ніколи не цікавився, будь-якого належного йому майна в квартирі немає. Він пішов з квартири добровільно, з боку будь-кого ніяких перешкод відповідачу у проживанні і користуванні житловим приміщенням ніколи не було, ключі від квартири залишилися у нього, замки не змінювалися, жодних протиправних дій стосовно відповідача ніхто і ніколи не вчиняв, з цього приводу він нікуди не звертався і ніяких скарг не подавав. Відповідач кинув місце постійного проживання за власною ініціативою, повертатися додому він вочевидь не збирається, але досі продовжує формально зберігати свою реєстрацію. Позивач зазначила, що вона непрацездатна, отримує маленьку пенсію, якої ледве вистачає на життя. Син заробляє небагато, тому кожна копійка в родині на рахунку, і реєстрація відповідача, який фактично не проживає за місцем реєстрації, дуже суттєво впливає на матеріальне становище сімї. На цей час утворилася велика заборгованість по сплаті за користування квартирою і комунальні послуги, яку потрібно виплачувати.

У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 07.07.2017 року, ОСОБА_5 з договору про надання правової допомоги № 198 від 07.07.2017 року та заяви позивача від 11.07.2017 року про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином шляхом надання повідомлення до редакції газети «Слобідський край», яка знаходиться у матеріалах справи.

Треті особи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилися, надали заяву від 25.07.2017 року з проханням розглядати справу за їхньою відсутністю і зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі і усі обставини, зазначені в позові, підтверджують.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог і можливість їх задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Розглядаючи справу, суд приймає до уваги положення ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі паспорту громадянина України МК 377282 на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, виданого 18.02.1997 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що вона з 26.01.1988 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (натепер «пр. Любові Малої»), 2/1 кв. 4 (а.с. 5).

На а.с. 6 знаходиться пенсійне посвідчення на імя позивача серії АБ № 757766, з якого вбачається, що з 17.02.2003 року ОСОБА_1 э пенсіонером за віком.

За цією ж адресою з 25.06.1993 року зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується паспортом МК 868077 громадянина України, виданим на його імя 15.06.1998 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (а.с. 14), з 08.08.1998 року - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується паспортом МТ 357458 громадянина України, виданим на її імя 12.09.2014 року Жовтневим РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області (а.с. 15), а з 28.08.2001 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується паспортом МН 914124 громадянина України, виданим на його імя 23.05.2007 року Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 26).

Окрім паспортів, реєстрація вищезазначених осіб підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс», дільниці № 45 від 04.07.2017 року за № 1064 (а.с. 7).

Зі свідоцтва У-ВЛ № 368361 про народження 11.05.1977 року в м. Харкові ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 його мати (а.с. 16), зі свідоцтва 1-ВЛ № 088580 про народження 23.07.1998 року в м. Харкові ОСОБА_3, що ОСОБА_2 її батько (а.с. 17), а зі свідоцтва 1У- № 362425 про народження 20.06.1972 року в м. Харкові ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 його мати (а.с. 27),

Трикімнатна ізольована квартира, житловою площею 43,92 кв. м., у 1990 році була надана для проживання сімї позивача, яка на той час складалася з 4-х осіб на підставі ордеру за № 5496 серії Б, виданому 06.07.1990 року за рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 02.07.1990 року (а.с. 8).

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради за № 29 від 22.01.2014 року замість померлого ОСОБА_5 основним наймачем квартири № 4 по пр. Постишева (натепер «пр. Любові Малої»), 2/1 в м. Харкові була визначена ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як зазначила у судовому засіданні представник позивача, відповідач постійно зловживав наркотичними речовинами, не хотів працювати, неодноразово намагався піти з дому, починав збирати речі. 13.05.2016 року, коли нікого з інших членів сімї в квартирі не було, зібрав усе своє майно і особисті документи і на очах сусідів пішов з місця реєстрації. З того часу ніхто його не бачив, ніяких засобів звязку з відповідачем немає, він навіть змінив номер мобільного телефону і зник з місця проживання у невідомому напрямку. Відповідач вже півтора роки за місцем реєстрації не зявляється, жодної участі у сплаті за комунальні послуги не приймає і не приймав раніше, технічним станом житла ніколи не цікавився, вже тривалий час його майна в квартирі немає. Відповідач пішов з квартири добровільно, жодних перешкод проживати за місцем реєстрації йому ніхто не чинив, ключі від квартири залишилися у нього, замки у житловому приміщенні не змінювалися, будь-яких протиправних дій стосовно відповідача не вчинялося. Більш того, родина тривалий час чекала і сподівалася на повернення відповідача додому, але цього не сталося.

У якості доказу заявлених вимог суду наданий акт обстеження від 25.07.2017 року, складений сусідами ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які мешкають у тому ж житловому будинку, що і сімя позивача, у якому зазначено, що ОСОБА_4, дійсно з середини травня 2016 року і до теперішнього часу за місцем реєстрації не мешкає, жодного разу в квартирі № 4 по пр. Любові Малої в м. Харкові за останній пік не зявлявся, будь-якого його майна в квартирі немає. Також сусіди зазначили, що особисто бачили, як посеред дня в травні 2016 року ОСОБА_4 з речами залишив місце реєстрації і зник у невідомому напрямку. З тих пір його ніхто не бачив, місце його перебування невідомо, зі своїми рідними він не спілкується, додзвонитися йому неможливо (а.с. 28).

Також у якості доказу позовних вимог суду на огляд надана амбулаторна картка з КУОЗ «Харківської міської лікарні № 3», заведена на імя відповідача у 1988 році, з якої вбачається, що ніякої медичної допомоги за місцем своєї реєстрації він не отримує.

За заявою позивача, підтриманою у судовому засіданні його представником, були опитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, які довгі роки мешкають у тому ж житловому будинку, що і сімя позивача, являються їхніми сусідами і добре знають їхню родину. Свідки підтвердили, що у середині травня 2016 році ОСОБА_4 разом з речами пішов з дому і з того часу його більш ніхто не бачив. Жодних перешкод відповідачу у проживанні і користуванні житловим приміщенням з боку його родини не було, замки ніколи не змінювалися. Позивач пенсійного віку, отримує маленьку пенсію, сімя матеріально бідує, коштів на життя і сплату комунальних послуг вкрай не вистачає, тому формальна реєстрація відповідача, який тривалий час фактично не користується житлом, суттєво впливає на матеріальне становище усієї родини позивача.

Розглядаючи справу, суд виходить з положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, де зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи встановлених строків провадиться у судовому порядку.

Аналізуючи надані докази, опитавши свідків і дослідивши усі матеріали справи в їх сукупності, суд вважає їх достатніми і приходе до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72, 191 ЖК України, п. п. 2, 10 ППВСУ № 2 від 12.04.1985 року з останніми змінами № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування квартирою № 4 у житловому будинку №2/1 по проспекту Любові Малої (раніш «пр. Постишева) в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова