Справа № 161/2935/17
Провадження № 2/161/1708/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями за законом є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які спадщину прийняли, подавши відповідні заяви нотаріусу. ОСОБА_4 на час смерті був власником житлового будинку АДРЕСА_1. При цьому, за життя ОСОБА_4 не оформив правовстановлюючі документи на будинок, а тому позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 грудня 2016 року №1444/02-31 ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 лютого 2017 року №202/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з тих самих підстав. Разом з тим, позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай).

В заяві про зміну розміру позовних вимог позивачі також зазначають, що згідно посвідченого 26 липня 1996 року Радомильською сільською радою заповіту ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

З огляду на наведене, просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, представник позивача ОСОБА_2, адвокат Давидюк В.Г. подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Просив позов задовольнити з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог.

Представник відповідача Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно копії витягу з погосподарської книги №3 за 2015-2016 роки Радомишльської сільської ради Луцького району по особовому рахунку НОМЕР_2, будинок з надвірними будівлями та спорудами належить ОСОБА_4 і знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до складу спадкового майна входить одноповерховий житловий будинок, прибудова, ганок, навіс, колодязь, вбиральня, хлів, погріб з шийкою, сарай, літня кухня, огорожа. Житлова площа житлового будинку становить 44,8 кв. м.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

До спадкових відносин, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом та заповітом застосовуються норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини.

Виходячи з того, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, до даних цивільних правовідносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 534 ЦК УРСР встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Судом встановлено, що 26 липня 1996 року Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області посвідчено заповіт ОСОБА_4, який на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: заповів ? жилого будинку з ? надвірних будівель та споруд ОСОБА_2

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

Факт родинних стосунків між позивачами та спадкодавцем ОСОБА_4 підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів, згідно з якими ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7, яка після укладення шлюбу 13 травня 1978 року змінила прізвище на ОСОБА_1, та ОСОБА_8, яка після укладення шлюбу 26 січня 1969 року змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.7,8).

Відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки, виданої Радомишльською сільською радою Луцького району Волинської області, яка міститься в матеріалах спадкової справи, спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у фактичне володіння майном до шести місяців з дня смерті спадкодавця шляхом догляду за будинком і надвірними спорудами (а.с.64 зворот).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що позивачі звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, проте у видачі свідоцтв про право на спадщину їм відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно (а.с.13,14).

Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4, немає, що підтверджуються дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку про наявність у позивачів права на спадкування після смерті ОСОБА_4 та правових підстав для визнання за ними права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 529, 534, 537, 549 ЦК УРСР (1963 року) та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом та заповітом після ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.