Справа № 645/1845/17
Провадження № 2/645/1415/17
27 жовтня 2017 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Горпинич О.В.
секретарі судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду міста Харкова в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, -
На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.
Позивачка в судове засідання не зявилася, присутня в судовому засіданні її представник ОСОБА_10 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляд справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
06.06.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_4 передає у власність квартиру АДРЕСА_2, та взамін ОСОБА_6 зобовязується забезпечити її утриманням довічно на умовах договору. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_6 зобовязалася довічно утримувати ОСОБА_4, забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовилися, що утримання, у тому числі забезпечення харчування, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім того, набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужувач несе відповідальність за сплату вказаних вище комунальних послуг у розмірі отриманих нимим коштів. Грошове утримання буде щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладання цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_3.
Згідно договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 06.06.2012 року державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 за реєстром №1-791 та внесення змін та доповнення до нього від 20.06.2012 року ОСОБА_4 з однієї сторони, та з другої сторони ОСОБА_6, та з третьої сторони ОСОБА_5 домовилися внести зміни та доповнення до Договору довічного утримання, посвідченого 06.06.2012 року та викласти їх в наступній редакції.: ОСОБА_4 передаю у власність, а ОСОБА_5 отримує у власність квартиру № 5, яка знаходиться в м. Харкові, вул.. Дарвіна, б. 16, взамін чого ОСОБА_5, зобовязується забезпечувати ОСОБА_4 утриманням довічно на умовах цього Договору. ОСОБА_5 зобовязується довічно утримувати ОСОБА_4, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, і має еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600 грн., які будуть надаватися відчужувачу щомісячно. Крім того, набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, ким вони укладені. До оплачуваних комунальних послуг належать експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, плата за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 року задоволено заяву Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та визнано недієздатною ОСОБА_4, встановлено над нею опіку та призначено їй опікуна, виконання обовязків опікуна покласти на КЗОЗ ХОКПЛ № 3.

Рішення набрало законної сили.

Рішенням Київського районного суд м. Харкова від 17.02.2016 року подання Голови опікунської ради Адміністарції Київського району виконавчого комітету Харківської області ХМР та заяву ОСОБА_3 задоволено та призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном над недієздатною ОСОБА_4

Рішенням набрало законної сили.

04.07.2016 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова розірвано договір довічного утримання, посвяченого 06.06.2012 року державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 за реєстром № 1-791, внесення змін та доповнень до нього, посвідчений державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 1-842.

Рішення наброло законної сили.

Суду надано відповідь поштамт-центр поштового звязку № 1, згідно з яким встановлено, що на імя ОСОБА_4 за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, б. 16, кв. 5, 61002 від ОСОБА_5 в останнє поштовий переказ був виплачений 18.07.2014 року № 3/149 на суму 600 грн. та № 3/0150 на суму 600 грн..

Позивачкою на обґрунтування вимог в частині стягнення на її користь 7591,10 грн. надані квитанції по виплаті на ліки в сумі 4705,96 грн., та сплата заборгованості за комунальні послуги 1085,14 грн. за період з 11.04.2016 року по 15.07.2016 року, тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення 1800 грн., то вони документально не підтверджені.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказиподаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.

Рішення, як і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не надала доказів на підтвердження виплат на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 1800 грн., а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Що стосується вимог про стягнення на користь ОСОБА_4 52036 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки на ліки витрачено 29765 ,62 грн., при цьому 4705,96 сплачено ОСОБА_3, тому 25060 грн. підлягає стягненню на користь ОСОБА_4, комунальні послуги в сумі 15462, 17 грн., з яких сплачено ОСОБА_8 - 1085,14 грн., 14377 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_4., та 600 грн. кожного місяця (за два роки) на витрати ОСОБА_4 щомісяці платежі на одяг та харчування в сумі 12600 грн., за відрахуванням 1800 грн., які начебто сплатила ОСОБА_12, але які не доведені в суді.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ст. 653 ЦК України).

Заочним рішенням Київського районного суд м. Харкова від 04.07.2016 року договір довічного утримання від 06.06.2012 року, а також внесення змін та доповнень до нього розірвано, у звязку з невиконаням однією стороною ОСОБА_5 умов договороу, що позбавило ОСОБА_4 того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 213-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (61099 АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_4 52036 (пятдесят дві тисячі тридцять шість) грн. 69 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (61099 АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_3 5791 (пять тисяч сімсот девяносто одна) грн. 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (61099 АДРЕСА_4) на користь держави судовий збір в сумі 640 грн..

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя