Провадження №2/521/1208/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» за участю третьої особи ПрАТ «СК» Альфа Страхування» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 30.09.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, які є сторонами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум», шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, погодили наступне: 1) на підставі Анкети Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») наданої Банком, Банк відкрив рахунок № 0449 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску; 2) за бажанням Клієнта, що виражене останнім в Анкеті Заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п.1 цього Додатку на наступних умовах: ліміт кредитної лінії становить 75000 грн., сума доступна Клієнту на момент видачі картки та підписання Додатку з ліміту в розмірі 7000 грн. (п.п.2.1 та 2.1.1); процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 32% річних та торгової операції та операції зі зняття коштів (п.2.2); щомісячний розмір мінімального платежу по кредиту становить 7% від суми заборгованості (п.2.3)

Відповідно до п.3 Додатку повернення заборгованості за Кредитом та сплата відсотків за користування відновлювального кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється Клієнтом відповідно до Договору, примірний Графік та розрахунок сукупної вартості Кредиту міститься в Тарифах, які є невідємною частиною Договору на транзитний рахунок № 2924701, відкритий у ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346.

Згідно п.5 Додатку всі відносини між Клієнтом та Банком врегульовуються положенням Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами, а також Правилами користування банківською платіжною карткою. Підписанням цього Додатку Клієнт підтверджує отримання ним цього Додатку та документів, що вказані в цьому пункті в дату його підписання.

Згідно п.6 Додатку платежі з повернення Кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснюватимуться відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведений в Тарифах, які розміщені на сайті Банку та є невідємною частиною договору.

Таким чином, Додаток від 30.09.2014 року є приєднанням Клієнта до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Невідємною частиною Договору окрім, Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб є Тарифи та Правила користування банківською платіжною карткою.

Позивач ОСОБА_2 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб отримав на інтернет сторінці банку.

Позивач вважає, що при укладенні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів».

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Позичальника, працівники ПАТ «Альфа банк» з умовами кредитування належним чином не ознайомлювали, оформлення кредитного договору проходило протягом пів години, після чого йому було вручено кредитний договір з додатками до нього, які вона не читаючи із-за дрібного шрифту підписала, сподіваючись на добросовісність працівника Банку.

Відповідач, скориставшись необізнаністю позивача, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема банк не надав позичальнику повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Будь-яку довідку чи повідомлення, як окремого документу із інформацією, встановленою відповідно до ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», в тому числі: ОСОБА_2 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правила користування банківською платіжною карткою, позивач не отримував і не ставив підпис. Також ця інформація не доводилась до нього і в усній формі, а отже, відповідно, не ознайомлений з умовами Договору: позивач отримав від Банку лише свій примірник Додатку до Договору від 30.09.2014 року та Тарифи.

Відповідач проігнорував дані вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч.2 п.2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору споживачем.

Забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення.

За такий короткий час позивач не мав можливості детально ознайомитись з кредитним договором. Йому повинна була надана можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює. Крім цього, працівник відповідача не надав достовірної інформації, завіривши в тому, що всі істотні умови договору позивачу розяснено, спонукаючи, таким чином, останнього підписати договір якомога швидше.

З врахуванням наведеного, позивач при укладенні Кредитного договору через неналежну інформованість з боку відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити/проаналізувати умови договору кредиту на предмет їх вигідності через неналежним чином розяснення працівниками банку умов договору.

Як передбачено умовами п.11 Тарифів, що за кожне допущене позичальником прострочення платежу він сплачує банку штраф у розмірі 50,0 гривень, також якщо прострочення платежу триває 5 днів, додатково до штрафу позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. Тобто фактично за одне правопорушення, а саме прострочення платежу пять днів позивач повинен двічі платити штраф відповідно 50 грн. та 150 грн.

Вважає, що п.11 Тарифів не відповідає вимогам ст. 61 Конституції України і ч.3 ст. 509 ЦК України, що призводить до покладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання, а отже, є всі підстави для визнання такого пункту договору не дійсним.

30.09.2014 року між ОСОБА_1 та страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь вигодонабувача, яким є банк Публічне акціонерне товариство «Альфа банк» укладено ОСОБА_2 добровільного страхування фінансових ризиків держателів платіжних карток № 248.630215972.111 від 30.09.2014 року про страхування майнових інтересів Страхувальника у разі несанкціонованого використання Третіми особами поточного рахунку № 0449, відкритого в ПАТ «Альфа Банк», внаслідок крадіжки, грабежу, розбою, скріммінгу Платіжної картки, що емітована ПАТ «Альфа банк» і держателем якої є Страхувальник.

Відповідно до умов Договору страхування страхова сума за договором страхування в розмірі 7000 грн., страховий тариф 1,2% від страхової суми, зазначеної в п. 6 Договору страхування, згідно обраної Опції; річний страховий платіж, який сплачується рівними частинами щомісяця, становить 84 грн., щомісячний страховий платіж 7 грн.

Згідно п. 7 Додатку зазначено, що підписання його, Клієнт доручає Банку щомісячно в останній день Розрахункового періоду в порядку договірного списання у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» здійснити списання сум грошових коштів з рахунку № 0449, в розмірах, необхідних для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.630215972.11 від 30.09.2014 року у розмірі 0,1% від розміру встановленої відновлювальної кредитної лінії. Списані Банком в порядку договірного списання з Рахунку СПЗ суми грошові кошти зараховуються на поточний рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Як зазначено в договір страхування, що це є ніщо інакше, як послуги з добровільного страхування, які позичальник купує у продавця цих послуг із залученням кредитних коштів Банку.

Прямий обовязок щодо такого страхування відповідно до статті 7 Закону України «Про страхування» та іншим законодавством невстановлений.

Тому даний кредитний договір був типовим і як пояснили позивачу в банку, що якщо він не погодиться на послуги з добровільного страхування, кредит він не отримає.

Вважає, умови кредитного договору, щодо послуг страхування із навязаною відповідачем страховою компанією є несправедливими.

При укладенні Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 30.09.2014 року було порушено ряд норма встановлених Конституцією України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому.

Просить суд визнати недійсним ОСОБА_2 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 30.09.2014 року

Позивач та його представник в судове засідання не зявився, але в позовній заяві зазначив,що позов просить розглядати за його відсутності та відсутності його представника.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав заяву (вхід. 9037 від 01.03.2017 року), в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, які є сторонами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум», шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, погодили наступне: на підставі Анкети Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») наданої Банком, Банк відкрив рахунок № 0449 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску; за бажанням Клієнта, що виражене останнім в Анкеті Заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п.1 цього Додатку на наступних умовах: ліміт кредитної лінії становить 75000 грн., сума доступна Клієнту на момент видачі картки та підписання Додатку з ліміту в розмірі 7000 грн. (п.п.2.1 та 2.1.1); процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 32% річних та торгової операції та операції зі зняття коштів (п.2.2); щомісячний розмір мінімального платежу по кредиту становить 7% від суми заборгованості (п.2.3)

Відповідно до п.3 Додатку повернення заборгованості за Кредитом та сплата відсотків за користування відновлювального кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється Клієнтом відповідно до Договору, примірний Графік та розрахунок сукупної вартості Кредиту міститься в Тарифах, які є невідємною частиною Договору на транзитний рахунок № 2924701, відкритий у ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346.

Згідно п.5 Додатку всі відносини між Клієнтом та Банком врегульовуються положенням Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами, а також Правилами користування банківською платіжною карткою. Підписанням цього Додатку Клієнт підтверджує отримання ним цього Додатку та документів, що вказані в цьому пункті в дату його підписання.

Згідно п.6 Додатку платежі з повернення Кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснюватимуться відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведений в Тарифах, які розміщені на сайті Банку та є невідємною частиною договору.

Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного судочинства є свобода договору.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 203, 230, 638, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 11, 15, 21, Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 та ст.1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір і порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін.

Із змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що вказані в ЦК України, умови договором передбачені і погоджені сторонами.

Відповідно до ст.ст.203,215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В іншому випадку правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

У п. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які розроблені у відповідності до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила).

У даних Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов договору, на які міститься посилання в ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту.

Частиною 2 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вважає, що при укладенні оспорюваного договору обмежено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, чим було порушено права.

Так, з додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), укладеного 30.09.2014 року між сторонами, позичальник ОСОБА_1 своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обовязки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору їй цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього.

До твердження ОСОБА_1 про те, що умовами п.11 Тарифів, що за кожне допущене позичальником прострочення платежу він сплачує банку штраф у розмірі 50,0 гривень, також якщо прострочення платежу триває 5 днів, додатково до штрафу позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. Тобто фактично за одне правопорушення, а саме прострочення платежу пять днів позивач повинен двічі платити штраф відповідно 50 грн. та 150 грн., суд ставиться критично, оскільки позивач була ознайомлена з тарифами на видачу та обслуговування картки «Максимум» для фізичних осіб в рамках крос-кампанії та ЗП проектів, про що свідчить її підпис на додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), невідємною частиною якого є вищезазначені тарифи.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що умови кредитного договору, щодо послуг страхування із навязаною відповідачем страховою компанією є несправедливими. Однак своїм підписом позивач підтверджує свою добровільну згоду на здійснення цих виплат.

Разом з цим, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до кредитного договору сторони погодили умови договору, позивач ознайомлений і погоджується з договірними умовами споживчого кредиту, а також що перед укладанням договору ознайомився з умовами кредитування, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідачем при укладенні кредитного договору були порушені зазначені права позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо умов кредитування відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, під час судового розгляду позивач всупереч положенням ст. ст 59-60 ЦК України не надала належних і переконливих доказів у обґрунтування позову.

З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» за участю третьої особи ПрАТ «СК» Альфа Страхування» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя О.С. Леонов