Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Сумської області від

05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 10 вересня 2003 року по 22 грудня 2007 року. Під час шлюбу, а саме 25 травня 2006 року, ними було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Зазначала, що після розірвання шлюбу вона з відповідачем продовжували спільно проживати до 01 червня 2015 року, потім відповідач вигнав її з квартири, зазначаючи, що квартира оформлена на нього та є його особистою приватною власністю.

Посилаючись на вказані обставини та, з урахуванням уточнень, просила поновити строк на подання позовної заяви про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати спільною сумісною власністю її та відповідача квартиру АДРЕСА_1.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 не брала участі у витратах при купівлі квартири, квартира придбана за його особисті кошти, які отримав від своєї матері, брата, а також за рахунок кредиту, який він погашав самостійно.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від

22 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог

ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення її позову.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права потребують перевірки в судовому засіданні.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., Завгородня І.М., Мазур Л.М.