Справа № 487/276/17
Провадження № 2/487/820/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.02.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Біцюк А. В.,

за участю секретаря Попович В. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

19.01.2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приват Банк» (далі ОСОБА_1) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 44013,73 гривень.

У позові зазначали, що 13.09.2012 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В звязку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по процентам, суми заборгованості з комісії за користування кредитом, суми штрафу, на загальну суму 44013,73 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з ОСОБА_2 вищезазначену суму заборгованості.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги Банку підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду предявленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 10561 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.09.2012 року ОСОБА_2 на підставі Анкети Заяви, Умови та правила надання банківських послуг, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Підпис відповідача ОСОБА_2 на Заяві від 13.09.2012 року свідчить про те, що останній ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява є договором між Банком та ним про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 30.11.2016 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 44013,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31393,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9825,47 грн., заборгованість з пені 223,17 грн., нараховані штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2072,08 грн.

Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були.

Заяв про застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності, а також про зменшення розміру неустойки в порядку ст. 551 ЦК України до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 44013,73 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приват Банк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1600,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526,530, ЦК України, ст. ст. 6,10,18, 211-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» суму заборгованості за договором від 13.09.2012 року у розмірі 44013,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31393,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9825,47 грн., заборгованість з пені 223,17 грн., нараховані штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2072,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 а користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» 1600,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, встановленому ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: А. В. БІЦЮК