Справа № 760/9796/17
Провадження № 2/760/4481/17
УХВАЛА

/про залишення позовної заяви без руху/

09 червня 2017 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про передачу фонду фінансування будівництва іншій фінансовій установі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з даною позовною заявою, у якій просять передати фонд фінансування будівництва типу А забудови житлового комплексу по АДРЕСА_1, забудовник якого ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція», від ПАТ «Західінкомбанк» до нового управителя.

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 належить залишити без руху з таких підстав.

Цивільним процесуальним кодексом України у статті 119 визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Зазначеним вимогам позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 не відповідає.

Відповідно до частини п"ятої статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з цим, судовий збір у встановленому законодавством порядку та розмірі позивачами не сплачено.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Положеннями ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно п.п. 2 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грн.).

У позовній заяві міститься посилання на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частина третя ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Враховуючи характер правовідносин сторін, щодо яких пред`явлено позов, на останні поширюється дія зазначеного Закону.

Разом з цим, обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», що знаходить своє підтвердження у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-1121цс16.

Верховний Суд України згідно згаданої правової позиції вказав, зокрема, що відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій. Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії. З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій. За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Так, спеціальне правове регулювання порядку сплати, повернення і звільнення від сплати судового збору здійснюється Законом України «Про судовий збір» з 01.11.2011.

Правове регулювання зазначеного питання, в частині визначення пільги для споживачів та звільнення їх від сплати за їх позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, Законом України «Про захист прав споживачів» здійснюється з моменту набрання чинності цим законом - 01.10.1991.

До 01.09.2015 правове регулювання щодо сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів визначене Законом України «Про захист права споживачів» та Законом України «Про судовий збір» співпадало.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було визначено, що від сплати судового збору звільняються, в тому числі, споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Аналогічне правило закріплене у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Між тим, з 01.09.2015 праве регулювання щодо сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів визначене спеціальним законом - Законом України «Про судовий збір», - змінено, статтю 5, якою визначено пільги щодо сплати судового збору викладено в новій редакції, відповідно до якої відсутні пільги для споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 подана після 01.09.2015, від так позивачами при пред'явленні даного позову належить сплатити судовий збір на загальних підставах за позовну вимогу про передачу фонду фінансування будівництва іншій фінансовій установі у розмірі 640, 00 грн. кожним позивачем, та надати суду оригінали відповідних платіжних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про передачу фонду фінансування будівництва іншій фінансовій установі - залишити без руху і надати позивачам термін для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивачів про необхідність усунення недоліків шляхом сплати судового збору та подання оригіналів платіжних документів, і роз`яснити позивачам, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде їм повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лазаренко