АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3540/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1901/К/17 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» про відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» (далі ПрАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 11 квітня 2017 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 60% та визнано інвалідом третьої групи.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з ПрАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 33 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави 640,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 50 000,00 грн., посилаючись на те, що при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано ступінь страждань та зміни нормальних життєвих звязків позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 26.02.2001 року по 18.04.2017 року працював у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача підземним прохідником, всього 15 років 11 місяців (трудова книжка а.с. 15-17).

У березні 2017 року на підприємстві ПрАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_2: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та вібраційна хвороба другої стадії (а.с. 10).

Відповідно до даних Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці (а.с. 22-25), позивач працював в умовах з концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, виробничий шум, виробнича локальна вібрація, несприятливий клімат, важкість праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Відповідно до п.п.16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, під час роботи у відповідача позивач підпадав під вплив фізичного перенавантаження, причиною виникнення професійного захворювання є важкість праці: показник локальної вібрації становив 115 дБ, при нормі 112 дБ по ДНС 3.3.6.039-99, маса вантажу , що постійно підіймається та переміщується вручну становила 50 кг, при нормі 30 кг; робоча поза не зручна ( а.с. 11) .

Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12 ААА № 044751 від 11.04.2017 року , позивачу первинно встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, з наступним переоглядом 01.04.2018 року (а.с. 19).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання, причиною професійного захворювання позивача є важка фізична праця, яка виникла в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З урахуванням вищевикладеного спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди вставленим обставинам справи, характеру тих моральних страждань, які зазнав позивач внаслідок втрати профпрацездатності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2017 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: