Справа № 307/2287/17
Провадження № 2/307/1357/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, де третя особа ОСОБА_3 Державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради де третя особа ОСОБА_3 Державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що її матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло №442 від 14.07.2003 року, виданого ОСОБА_2 селищною радою, на праві приватної власності в цілому належала квартира в АДРЕСА_1.

За час свого життя 22 червня 1998 року її мати ОСОБА_4 склала заповіт, на підставі якого на випадок своєї смерті все своє майно заповіла їй ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстровано у реєстрі за №4-284.

ЇЇ мати у шлюбі не перебувала, і вона була єдиною донькою та опікуном, інших дітей, братів та сестер мати не мала, про що також стверджено довідками ОСОБА_2 селищної ради.

На початку 2012 року мати захворіла, потребувала стороннього догляду і оскільки вона проживала сама в квартирі, а позивач сама не мала змоги доглядати її тут в Україні, бо її сімя, чоловік та двоє синів, постійно проживали у Німеччині, то вони прийняли рішення перевезти маму у Німеччину до неї додому в м. Швебіш Галль, вул.. Штауферштрассе, 30, де мама проживала з 18.02.2012 року до дня своєї смерті до 04.01.2016 року, що підтверджено довідкою Центру обслуговування населення м. Швебіш Галль, виданою згідно параграфа 18/1 Федерального Закону про реєстрацію.

Факт смерті матері 04.01.2016 року стверджено свідоцтвом про смерть, виданого органом реєстрації актів цивільного стану міста Швебіш-Галль.

В установлений законом шестимісячний строк вона не мала змоги звернутися в ОСОБА_3 державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті матері, оскільки постійно проживала в республіці Німеччині, а тому оформити свідоцтво про право на спадщину в нотконторі не видається можливим, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Про те, що її мати ОСОБА_4 проживала по місцю її проживання та реєстрації в м. Швебіш-Галль, вул. Штвуферштрассе, 30, з 18.02.2012 року до дня смерті, тобто до 04.01.2016 року, що стверджується довідкою Центру обслуговування населення м. Швебіш-Галль, виданою згідно параграфа 18/1 Федерального Закону про реєстрацію.

А тому просить визнати за нею ОСОБА_1 (дівоче Прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_6 право приватної власності на спадкове нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2.

Позивачка в судове засідання не зявилася, а надіслала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не зявився, а надіслав заяву в якій просить справу розглядати без участі представника ОСОБА_2 селищної ради,а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 райдержнотконтори в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом №442 від 14.07.2003 року про право власності на житло виданого згідно розпорядженням від 03.07.2003 року за №1/444 виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради та зареєстровано ОСОБА_3 РДПТІ і записано в реєстрову книгу №16 ст.86 за реєстровим №2300.

22 червня 1998 року мати позивачки склала заповіт в якому визнала позивачку, своєю єдиною спадкоємицею.

Мати позивачки ОСОБА_4 04 січня 2016 року померла, що стверджується свідоцтвом про смерть реєстраційний номер S 29/2016 від 11.01.2016 року, м. Швебіш-Галль, Німеччина.

Про те, ОСОБА_4 проживала по місцю проживання та реєстрації позивачки в м. Швебіш-Галль, вул. Штвуферштрассе, 30, з 18.02.2012 року до дня смерті, тобто до 04.01.2016 року, що стверджується довідкою Центру обслуговування населення м. Швебіш-Галль, виданою згідно параграфа 18/1 Федерального Закону про реєстрацію., таким чином у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 прийняла спадщину.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем наведено достатньо доказів, які підтверджують її право на спадкове майно, а отже слід визнати ОСОБА_1 власником спадкового нерухомого майна квартири АДРЕСА_4, загальною площею 54,95 кв.м.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст.. ст. 1216 ст. 1223, ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 власником спадкового нерухомого майна квартири під №52 в будинку №12 по вул. Гагаріна в смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик