Справа № 289/1279/16-ц
Номер провадження 2/289/30/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Невмержицького І.М.

при секретарі- Шуба В.М.

з участю пр.позивача - ОСОБА_1

пр.відповідача - Шатило В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Радомишлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та скасування запису в книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі, з участю третіх осіб:Радомишльська РДА в Житомирській області, відділу Держгеокадастру в Радомишльському районі, Житомирська регіональна філія Центр державного земельного кадастру(Центр ДЗК),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом,обгрунтовуючи свої вимоги тим,що на підставі Розпорядження голови Радомишльської РДА від 09.06.2006 року за №178 Відповідачу був виданий Державний акт НОМЕР_3 на право постійного користування земельною ділянкою,яка складається з двох земельних ділянок на території Радомишльської міської ради загальною площею 3106,5147 Га,а саме - одна земельна ділянка площею 2893,3933Га,з кадастровим номером - НОМЕР_1,інша - площею 213,1214 Га з кадастровим номером - НОМЕР_2,однак на його думку Державний акт виданий з порушенням діючого на той час порядку видачі державних актів,при цьому на думку Позивача ДП «Радомишльське ЛМГ» з незаконних підстав користується зазначеними земельними ділянками так як самі ділянки розташовані на території міської ради,тобто є землями комунальної власності,при заповненні Публічної кадастрової карти України загальну площу 3106,5147 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Радомишльське ЛМГ» покладено на земельні ділянки сільських рад, громадян,проектно-технічна документація із землеустрою не пройшла належної державної реєстрації у відділі Держкомзему в Радомишльському районі, під час виготовлення техдокументації не були встановлені в натурі на місцевості межові знаки,конфігурація розташування меж земельних ділянок в техдокументації не відповідає фактичним межам на місцевості,підписи посадових осіб не відповідають підписам осіб,зазначених в Державних актах на право постійного користування земельними ділянками,за таких обставин його довіритель не має можливості отримати в користування або у власність земельну ділянку розташовану на території Радомишльської міської ради яка вже передана в користування Відповідачу,а тому просив суд визнати недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та скасувати запис в книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі за №07.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі,при цьому надав пояснення на обгрунтування позовних вимог,які просив суд задовольнити.

Представник Відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не погодився з позовними вимогами,при цьому надав відповідні заперечення та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином,надіслали письмові зави, просили суд розглянути справу без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін у справі,розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження голови Радомишльської РДА від 09.06.2006 року за №178 ОСОБА_5 ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» надано право постійного користування на дві земельні ділянки на території Радомишльської міської ради загальною площею 3106,5147 Га,а саме - одна земельна ділянка площею 2893,3933Га,з кадастровим номером - НОМЕР_1,інша - площею 213,1214 Га з кадастровим номером - НОМЕР_2,що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_3.

Позивач ОСОБА_3,через свого представника ОСОБА_6 зазначив про те,що він обмежений в праві отримання в користування або у власність земельної ділянку розташованої на території Радомишльської міської ради яка вже передана в користу-вання Відповідачу,при цьому будь-яких доказів про звернення до відповідних державних установ з зазначених підстав та відповідної відмови у задоволенні його звернення суду не надано.

Згідно з положеннями п.«а» ч.1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно п.«а» ч. 2 ст.83 Земельного кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-VI, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з положеннями п. «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Статтею 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» №3613 від 07 липня 2011 року (надалі Закон) визначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В статті 9 Закону визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор:

-здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

-перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

-формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

-здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

- присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

-надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

-здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;

-передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Відповідно до вищезазначених норм відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти України вносить Державний кадастровий реєстратор, а не підприємство. Підприємство не має доступу до Публічної кадастрової карти України та жодним нормативним актом не покладено обов'язку на Підприємство проводити дані дії.

Приймаючи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що Радомишльська районна державна адміністрація на час надання Відповідачу права постійного користування(2006 рік) мала право розпоряджатися земельними ділянками, які знаходилися за межами населених пунктів і прийнявши та затвердивши оскаржуване Розпорядження,голова Радомишльської РДА обо його заступник,в межах наданих йому повноважень мав право ставити свій «підпис» на Розпорядженні, підписане першим заступником голови РДА ОСОБА_7 та начальником відділу земельних ресурсів в Радомишльському районі Шкабарою O.A.,які підтвердили факти видачі та підпису Державного акту.

На даний час Розпорядження Радомишльської райдержадміністрації від 09.06.2006 рку №178 є чинним,при цьому відсутнє жодне рішення про скасування даного розпорядження чи визнання його нікчемним. Посилання на нікчемність розпорядження Радомишльської райдержадміністрації від 09.09.2006 рку №178 є безпідставним оскільки ст. 204 ЦК України конкретно визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи,спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена Законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.2 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою,крім правочинів,передбачених ч.І ст.206 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його сроною(сторонами).

Згідно норм ч.З ст.207 цього Кодексу використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання електронно-числового підпису допускається у випадках,встановлених Законом,іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін,у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як зазначив в позові ОСОБА_3 «підпис» замість голови РДА ОСОБА_5 поставив хтось інший,а не ОСОБА_5,однак клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявив до суду ні Позивач ні його представник в суді ОСОБА_1

У відповідності з ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами)вимог,які встановлені частинами першою- третьою,п»ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлю-вачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень,при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому слід зазначити про те, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів Позивача з боку Відповідача, а також встановити його обов'язок вчинити певну дію.

Судом встановлено,що ТОВ «НВПБО «Будпластик», маючи Ліцензію Держкомітету по земельних ресурсах України АБ за №117624 та Ліцензію Держкомітету природних ресурсів України АБ за №120332 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж на право постійного користування земельними ділянками площею 3106,5147 га ДП «Радомишльське ЛМГ». Дана документація 03.07.2006 року подана на затвердження до Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про, що свідчить відбиток штампу на першій сторінці технічної документації та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Також факт реєстрації технічної документації підтверджується Висновком №47 від 30 червня 2015 року підготовленим начальником Радомишльського відділу Держкомзему Шкабарою O.A. яким погоджено технічну документацію щодо встановлення меж та виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та надано дозвіл на виготовлення державного акту.

Суд,дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що ні позивач ні його представник не надали обґрунтування незаконності дій голови Радомишльської РДА з приводу надання ДП «Радомишльське ЛМГ» дозволу на виготовлення технічної документації та видачу Державного акту, при цьому Розпорядження голови Радомишльської РДА від 09.06.2006 року за №178 про належність Радомишльському лісомисливському господарству згаданих земельних ділянок на праві постійного користування не скасоване, як не скасовано чинність Державного акту НОМЕР_3, що підтверджує право ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» постійного користування згаданою земельною ділянкою.

Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги Позивача є безпідставними, тому в задоволенні позову відмовляє.

На підставі викладеного,та керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та скасування запису в книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Суддя І. М. Невмержицький