Номер провадження 2/754/465/17 Справа №754/8171/16-ц
25 вересня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Грегуль О.В.
при секретарі - Сивенко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
У судовому засіданні позивач вищезазначені позовні вимоги підтримав і просив про їх задоволення.
Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи по суті за відсутності відповідача.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.04.2008 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, позивач є власником транспортного засобу: SКODА ОСТАVІА ТОUR р. н. НОМЕР_2.
21.12.2015 року біля 09:45 год., внаслідок недотримання відповідач безпечної дистанції під керування ним автомобілем «Тойота» р. н. НОМЕР_3 по бул. Перова в м. Києві, сталося ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача.
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2016 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме відповідач є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП.
Відповідно до ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187, 1188 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Підстав для застосування в даному випадку положень ст. 1193 ЦК України, судом у судовому засіданні не встановлено.
Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню.
Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, оскільки при подачі позову, позивач був звільнений від сплати судового збору, а позов задовольняється, то з відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір.
Розмір судового збору, суд визначає з розміру стягуваної суми у відшкодування майнової.
Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215, 224-228 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у дохід держави: 640 грн. - судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ: