Категорія 30Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Медяного В.М.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Страхової компанія «Омега», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - СК «Омега», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.10.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю відповідача ОСОБА_3, яка керуючи автомобілем здійснила наїзд на позивача ОСОБА_2 та її 9 місячну доньку - ОСОБА_4, яка знаходилась у дитячому візку. Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2016 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із передачею її на поруки трудовому колективу. На даний час відповідач ухиляється від відшкодування завданої позивачу шкоди. Враховуючи наведене ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 завдані їй збитки, а саме: моральну шкоду у розмірі 11235,96 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 35000 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 11235,96 гривень, що становить відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.10.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 25000 гривень, що становить відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.10.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 2320 гривень понесених судових витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 551 грн. 20 коп., що становить суму судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 01.10.2015 року сталася ДТП за участі ОСОБА_3, яка керуючи автомобілем по проїзній частині вулиці, не прийняла своєчасних заходів до зменшення швидкості руху свого автомобіля або зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка рухалась по проїзній частині у попутному напрямку з дитячою коляскою, в якій знаходилась її малолітня донька ОСОБА_4

Відповідно до копії висновку судово-медичної експертизи №1534, 1535 від 17.11.2015 року, ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2016 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із передачею її на поруки трудовому колективу Релігійної громади (парафії) Пресвятої Діви Марії Ангельської римсько-католицької церкви, а кримінальне провадження закрите.

З вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнає повністю.

Вказана ухвала набула законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З копії довідки, виданої заступником головного лікаря з економічних питань ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні реанімації та анестез. №1 Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 01.10.2015 р. по 02.10.2015 р. вартість лікування хворого складала - 1470,97 гривень (а.с.11).

З копії висновку товарознавчої експертизи №893 від 04.11.2015 року вбачається, що загальна ринкова вартість речей, а саме: мобільного телефону фірми «Iphone 5», дитячої коляски фірми «ТАКО NIX», жіночої куртки, жіночих джинсів, жіночих черевиків, які належать потерпілій ОСОБА_2, з урахуванням зносу, на момент ДТП склала 11235,96 гривень. Характер пошкоджень речей є значним та вказує на неможливість подальшого їх використання.

За таких обставин судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_3 коштів, в сумі 11235,96, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Посилання відповідача ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги наявні в матеріалах справи розписки про отримання коштів від відповідача спростовується наступним.

З копій розписок від 04.10.2015 року та від 03.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_2, отримав кошти в сумі 500 доларів США та в сумі 1000 гривень від ОСОБА_8 в рахунок лікування тілесних ушкоджень, які нанесені його доньці ОСОБА_4 та дружині ОСОБА_2 в результаті ДТП, яке відбулось 01.10.2015 року (а.с.49,50).

З тексту вказаних розписок вбачається, що кошти були надані ОСОБА_7 для лікування тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а не в якості відшкодування матеріальних збитків останніх. В свою чергу ОСОБА_2 не ставить питання про відшкодуванням збитків пов'язаних з лікуванням себе або дочки ОСОБА_4, а тому данні розписки до уваги суд не приймає.

Відповідно до ч.1, п.1, 2, 3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.9 постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом першої інстанції було враховано, що у зв'язку з неправомірними діями ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 були завдані моральні страждання, які полягали у фізичному болі, спричиненні тілесними ушкодженнями, емоціональному стражданні, пов'язаному з обставинами безпосередньої участі в ДТП та перенесеного страху і переживання за життя доньки, яка зазначала значних ушкоджень та потребувала тривалого лікування та вплинуло на зміну звичного життя.

Також судом було врахована та обставина, що ДТП сталось також і внаслідок грубої необережності самої позивачки ОСОБА_2, яка рухалась по проїзній частині вулиці у попутному напрямку, з дитячим візком в якому знаходилась ОСОБА_4, в порушення п.4.1 ПДР України.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром компенсації за причинені відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 моральні страждання у розмірі 25000 гривень.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування її відсутні.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Медяний В.М.