АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1531/17 Справа № 208/1806/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Дніпро

14 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, та до ОСОБА_5; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, служба у справах дітей адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради; відділ реєстрації місця проживання фізичних

осіб адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради, про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» у лютому 2015 року звернулося до суду з даним позовом та враховуючи останні уточнення просить виселити ОСОБА_5, ОСОБА_2 та малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 Також просить зобов'язати відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради зняти відповідачів з реєстраційного обліку /а.с.1-2, 63-64/.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2016 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.92-93/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.96-98/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № DZE0GI, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 130 795 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 березня 2038 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 22 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір № DZE0GI. Відповідно до його умов відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 41,60 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2003 року /а.с. 8-10/.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 серпня 2012 року, у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2008 року, укладеного між сторонами, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру 24 у будинку 37/16 на проспекті Комсомольський м. Дніпродзержинськ (Кам'янське), шляхом продажу квартири позивачем /а.с. 11/.

Відповідно довідки ТОВ «Інфо-ком» від 17 грудня 2015 року та акту №35 від 08 лютого 2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, з наданого акту вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, також проживає у даній квартирі, проте за даною адресою не зареєстрований.

Звертаючись з даним позовом банк поставив питання про виселення відповідачів та інших осіб які там проживають, зі спірної квартири.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 1322 ЖК УРСР.

Встановивши, що в іпотеку була передана квартира, придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення відповідачів без надання іншого постійного житлового приміщення.

Зазначений висновок відповідає обставинам справи, вимогам матеріального права та правовій позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-1141цс16.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводів, які б спростували висновки суду чи доводили б порушення ним вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.