Справа № 594/1158/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

17 листопада 2017 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1, де є зареєстрованим її племінник - відповідач ОСОБА_3 з 04 вересня 2012 року, однак в такому не проживає з часу реєстрації. З осені 2014 року відповідач постійно проживає без реєстрації у своєї дружини в с.Пищатинці Борщівського району.

Поряд з тим зазначила, що має намір продати належний їй будинок, однак цього зробити не може через те, що там зареєстрований відповідач, який на її неодноразові прохання добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

Таким чином відповідач більше року з дня реєстрації не проживає в житловому будинку, який належить позивачу. В зв»язку з чим, просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник, позов з підстав, наведених у поданій до суду позовній заяві, підтримали повністю, при цьому позивач надала згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності суду не надав.

За таких обставин, враховуючи згоду позивача ОСОБА_1, суд прийшов до висновку про ухвалення у справі заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, в будинковолодінні АДРЕСА_1 є зареєстрованими мати позивача ОСОБА_4, яка проживає в будинку, та племінник позивача - відповідач ОСОБА_3, 1996 року народження, який зареєстрований в такому 04.09.2012 року, однак в такому не проживає з 2012 року. Наведене підтверджується довідкою Шупарської сільської ради №490 від 20.09.2017 року, копіями по господарських книг №15,17 Шупарської сільської ради на 2016-2020 роки, 2011-2015 роки.

Власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1. Наведене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВС №077270, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна №99047140 від 02.10.2017 року.

З акту обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 від 20.09.2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Шупарської сільської ради, слідує, що в домогосподарстві зареєстрована та проживає мати власниці будинку ОСОБА_4, 1938 року народження, яка проживає там одна, самостійно веде господарство, доглядає за будинком. В даному господарстві також зареєстрований ОСОБА_3, 1996 року народження, племінник ОСОБА_1, який в такому не проживав та не проживає з часу приписки.

Окрім цього, той факт, що відповідач ОСОБА_3 у спірному помешканні більше одного року не проживає і таке для власних потреб не використовує, стверджено і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_5 показав, що проживає по сусідству з помешканням, що належить позивачу та в якому проживає її мати. Перебуває з такою в доброзичливих, сусідських відносинах та знає, що проживає вона одна. Інші особи в будинку належному позивачу протягом останніх 5-ти років не проживали.

Свідок ОСОБА_4, яка є матір»ю позивача, показала, що відповідач, який є її онуком, разом з нею ніколи не проживав, хоча і є зареєстрованим у спірному помешканні. З моменту одруження, а сааме з 2014 року, проживає в разом з сім»єю в с. Пищатинці.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що з 04 вересня 2012 року, тобто з часу реєстрації відповідача в будинку АДРЕСА_1, останній жодного дня за вищевказаною адресою не проживав, інтересу до спірного будинку як до місця свого проживання не мав і не має, понад один рік без поважних причин є відсутнім у зазначеному житловому будинку.

Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 321, 383 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб.

Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, належному на праві приватної власності ОСОБА_1, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 321, 383 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 640 (шістсот сорок) грн. понесених нею судових витрат у виді судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 650 (шістсот п»ятдесят) грн. понесених судових витрат, пов»язаних з отриманням правової допомоги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні - в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча :