Справа № 219/7024/16-ц
Провадження № 2/219/99/2017
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Малецької А.С.,

прокурора Горобця О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до Бахмутської міської ради Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Держгеокадастру у м. Артемівську Донецької області,

про визнання права власності на нежиле приміщення,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернулась до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на гараж б/н, який розташований по АДРЕСА_1 на території Бахмутської міської ради, після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради №530 від 02 серпня 1995 року, її чоловікові ОСОБА_4, дозволено видати правовстановлюючі документи на самовільно побудований гараж по АДРЕСА_1 для автомобіля індивідуального користування. Вищевказаним рішенням дозвіл на реєстрацію було видано на кілька гаражів, для чого спеціально було виділено земельну ділянку і розроблений план забудови. Позивачка з чоловіком проживали в квартирі АДРЕСА_1 та побудували гараж зі свого матеріалу, на земельній ділянці, відведеній спеціально для такого будівництва. Вони вважали, що якщо отримали документ від міськвиконкому, то придбали право власності на цей гараж і це право за нами закріплено. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду з метою визнання права власності на вказаний гараж.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача та прокурор у судовому засіданні і запереченнях проти позову заперечували, зазначивши про необґрунтованість позовних вимог, відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки земельна ділянка у користування чи власність спадкодавцю під спірне майно не надавалась, право власності на спірне майно останній у відповідності до законодавства останній не набув, а відтак немає підстав і для виникнення відповідного права у спадкоємця - позивача у справі.

Ухвалою суду для участі у розгляді справи було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Держгеокадастру у м. Артемівську районі Донецької області.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6, 49-зворотній бік).

Згідно з рішенням Артемівської міської ради народних депутатів від №530 від 02 серпня 1995 року «Про видачу правовстановлюючих документів на самовільно побудовані гаражі та сараї», ураховуючи, що гаражі та сараї побудовані без порушення містобудівних, санітарних і пожежних норм та правил, виконком вирішив, зокрема, видати ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.), правовстановлюючі документи на самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 та Управлінню архітектури та містобудування здійснити оформлення технічної документації згідно з цим рішенням (а.с.36).

Зазначене рішення прийняте на виконання рішення Артемівської міської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року, яким, у зв'язку зі звернення громадян про видачу дозволів на самочинно побудовані, зокрема, гаражі, у кварталах жилої забудови, які побудовані більш як 20 років і використовуються для утримання автомобілів та зберігання продуктів харчування, вирішено виконавчому комітету міської ради видати правовстановлюючі документи, зокрема, на гаражі, які перебувають в особистому користування громадян, самочинно побудованих без порушення санітарних та містобудівних норм до 01 квітня 1994 року; Управлінню архітектури та містобудування здійснити виготовити та затвердити положення про порядок видачі правовстановлюючих документів на тимчасове довгострокове користування (а.с.167).

Відповідно до копії технічного паспорту, реєстровий № 30-075, виготовленого приватним підприємством «Фірма» ІНЖЕНЕР», гараж АДРЕСА_1, загальною площею 18,9 кв.м., побудований з гіпсоблоку та цегли, ринкова вартість - 11 244грн. (а.с.9-11).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 25 червня 2007 року, ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, успадкувала майно, яке складається із: ? (одної другої) частки квартири номер двадцять три загальною площею 49,39 кв.м., в тому числі жилою 30,03 кв.м., яка складається з двох жилих кімнат та розташована в місті Артемівську вулиця Радянська будинок номер п'ятдесят, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом з формування управлінь та утримання житлового фонду Артемівської міської ради 23 січня 2003 року за №19146 та зареєстрованого в Артемівському БТІ 27 січня 2003 року (а.с.51).

Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» від 27 грудня 2016 року, станом на 31 грудня 2012 року у м. Бахмут Донецької області згідно облікових даних підприємства право власності на нерухоме майно - гараж, за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 - не зареєстроване (а.с. 115).

Згідно пояснення відділу Держгеокадастру у м. Артемівську районі Донецької області земельна ділянка у користування чи власність під нежиле приміщення по АДРЕСА_1 не надавалась (а.с.71).

Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст.321 ЦК України.

Згідно з ст.1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на положення зазначених норм, оскільки матеріали справи не містять інших відомостей, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3, яка є жінкою спадкодавця і яка у встановлений законом строк прийняла спадщину.

Як уже встановлено судом, рішенням Артемівської міської ради народних депутатів від №530 від 02 серпня 1995 року «Про видачу правовстановлюючих документів на самовільно побудовані гаражі та сараї», вирішено, зокрема, видати ОСОБА_4, правовстановлюючі документи на самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 та управлінню архітектури та містобудування здійснити оформлення технічної документації згідно з цим рішенням.

Зазначеним рішенням органом місцевого самоврядування визначено будівництво гаражу як самочинне, констатовано відповідність його містобудівним, санітарним і пожежним нормам, правилам та надано згоду видати, зокрема, ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на гараж. Проте з матеріалів справи та пояснень сторін убачається, що спадкодавцем його право щодо отримання правовстановлюючих документів, належної реєстрації права власності на самочинне будівництво за життя реалізоване не було.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Тобто, з огляду на виниклі правовідносини. слід застосовувати закони, нормативно-правові акти в тій редакції, які були чинними на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

За наявними матеріалами справи та пояснення сторін убачається, що спірний гараж станом на перше півріччя 1995 року був завершений будівництвом, проте цей факт відбувся не раніше 1975 року, що слідує з рішень Артемівської міської ради народних депутатів від №530 від 02 серпня 1995 року «Про видачу правовстановлюючих документів на самовільно побудовані гаражі та сараї» та рішення Артемівської міської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року, якими вирішувалось питання щодо видачі дозволів на самочинно побудовані, зокрема, гаражі, у кварталах жилої забудови, які побудовані більш як 20 років. Більш точну дату завершення будівництва спірного об'єкту встановити не виявилось за можливе.

Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-137цс-13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, зробив правовий висновок, згідно якого право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час закінчення будівництва.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Отже, при вирішення спору суд застосовує законодавство, яке регулювало спірні правовідносини з 1975 року по перше півріччя 1995 року.

За приписами ч. 1, 3 ст.105 Цивільного кодексу Української РСР, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самочинне будівництво, або за його рахунок.

Зазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч.5 ст376 ЦК України на вимога власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-94 « Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 в якому, окрема роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували об'єкти нерухомого майна до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Аналіз вищенаведених норм закону свідчить про те, що право власності на будівлі побудовані до 5 серпня 1992 року можуть визнаватися лише у разі, якщо будівництво відбувалось відповідно до чинного на той час законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво.

У подальшому згідно Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, до об'єктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносились, зокрема, гаражі, оформлення права власності на які проводилось із видачею свідоцтва про право власності.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів виникнення у спадкодавця права власності на спірне майно (або права заявити позов про визнання права власності на самочинне будівництво), зокрема, рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови, наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; технічного паспорту; висновку спеціалістів щодо технічного стану; рішення ради або договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва; відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності; постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, шляхом оформлення у користування/власність земельної ділянки, отримання технічної документації тощо.

Оскільки судом установлено відсутність документів про відведення земельної ділянки під будівництво спірного гаражу, прийняття його в експлуатацію тощо, таке будівництво слід визнавати самочинним і це є підставою для відмови у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Крім того слід зауважити, що є неналежним способом захисту прав спадкоємців вимога про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України).

Суд зазначає, що з матеріалів спадкової справи вбачається відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно або іншого факту невизнання за спадкоємцем права власності на спірне майно. Зазначене є самостійною підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги не ґрунтуються на нормах законодавства, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі, викладеного та керуючисьст.10, 60, 88, 213, 215, 218, 360-7 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Бахмутської міської ради Донецької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ Держгеокадастру у м. Артемівську Донецької області, про визнання права власності на АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 березня 2017 року.

Головуюсий суддя Т.В.Давидовська