Справа № 392/1261/17
Провадження № 2/392/905/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 листопада 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, іншими співвласниками в розмірі 1/4 частці даної квартири є її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

09 грудня 1998 року у цій квартирі, як за місцем свого проживання зареєстрований її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10 вересня 2012 року зареєстрована його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте з 2014 року її син ОСОБА_3 припинив спільне проживання з відповідачем. На даний час місце проживання ОСОБА_2 не відоме, оскільки вона виїхала на іншн місце проживання. Факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі позивача порушує її права, в тому числі і як власника квартири, а враховуючи ту обставину, що вона не проживає у квартирі тому вона втратила право користування квартирою, у звязку із чим вона змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В судові засідання позивач та її представник не з»являвся, будучи повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та надав згоду на проведення заочного розгляду справи.

Повідомлений належним чином відповідач ОСОБА_2 (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить про те, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами (передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України).

Згідно статті 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а іншими співвласниками квартири є треті особи у даній справі (а.с. 7-9).

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З Акту про встановлення факту не проживання від 08 серпня 2017 року складеного комісією Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області вбачається, що громадянка ОСОБА_2, в даній квартирі не проживає з 2014 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Крім того, як вбачається наданих відомостей Адресно довідкового підрозділу Маловисківського РС Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 30 серпня 2017 року, відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрованна, як за адресою свого місця проживання в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 15).

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно частини 2 статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном.

Згідно частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач ОСОБА_2 більше ніж 1 (один) рік не проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому втратила право користування цим житловим приміщенням, а наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу користуватися належним йому будинком та в повному обсязі здійснювати свої права, як власника майна.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 179, 209, 212-215, 218, 222-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко

Повний текст рішення складений 22 листопада 2017 року.