Провадження №2-н/748/16/17 Єдиний унікальний №748/868/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Майборода С.М., перевіривши відповідність заяви Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги у сфері теплопостачання, вимогам ст.ст. 96-98 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги у сфері теплопостачання за період з 01.01.2014 року по 31.01.2017 року у розмірі 9520 грн. 41 коп., судових витрат в сумі 800 грн.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 вказаної статті, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розглядами судами заяв у порядку наказного провадження».

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», передбачено, що наявність спору про право (п. 2. ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з заяви та матеріалів, заявник просить стягнути з відповідача борг за період з 01.01.2014 року по 31.01.2017 року. Тобто, заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника грошових коштів за період більший ніж встановлено ст. 257 ЦК України.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки виходячи з документів вбачається пропуск позовної давності по заявленим вимогам, а отже така вимога може бути вирішена в позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги у сфері теплопостачання.

Розяснити заявнику право на звернення із заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'яти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Майборода