Провадження №2/748/266/17
Єдиний унікальний № 748/350/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової С.П.

при секретарі Медвідь А.Д.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 31 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Герасименка, буд. 66, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 01 липня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на спадкодавця її батька ОСОБА_5 не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє імя.

Сторони в судове засідання не зявилися, надали повноваження на представлення їх інтересів своїм представникам, позивач ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 15, 40).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення на а.с.38-39. Вважає позов необгрунтованим та надуманним. Просить в задоволені позову відмовити.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 17 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-948, ОСОБА_4 17 березня 2006 року купила у ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Анисів, вул. Герасименка (колишня вулиця Комсомольська), будинок № 66 та зареєструвала право власності на домоволодіння на своє ім"я у Чернігівському РБТІ, про що свідчить копія Витягу та інформаційна довідка №15 від 17.02.2017 (а.с.32-34 ).

Судом встановлено, що на момент набуття ОСОБА_4 права власності на вказане вище домоволодіння, вона перебувала у шлюбі зі ОСОБА_5, що не заперечувалося учасниками судового розгляду. Як вбачається із рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2009 року, що набрало законної сили 24 лютого 2009 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який був зареєстрований 29 жовтня 2005 року виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району та області, розірвано ( а.с.41).

Отже, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями № 66 по вул. Герасименка у с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області був придбаний відповідачем ОСОБА_4 за час шлюбу зі ОСОБА_5, то дане домоволодіння, відповідно до ст.ст. 60,70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя, частки якого є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 Сімейного кодексу України та ч.2 ст.1226 Цивільного кодексу України, дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі.

Як вбачається із копії заповіту від 27 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігіського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_5 розпорядився своїм майном на користь ОСОБА_3 ( а.с. 4 ).

Згідно копії свідоцтва про смерть, яке було видане повторно 03 серпня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_5 помер 01 липня 2016 року ( а.с. 5 ).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, розташованого в с. Анисів Чернігівського району та області по вул. Герасименка, буд. № 66.

Відповідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно копії спадкової справи, що надана Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, після померлого 01.07.2016 ОСОБА_5 заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась донька спадкодавця - ОСОБА_3, позивач по справі ( а.с.36-37).

Як вбачається із довідки виконкому Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1463 від 15.12.2016, яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_5 на день смерті - 01.07.2016 був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним на день його смерті, за вищевказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_4, але не проживала ( а.с. 36 зворот. ).

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім"я спадкодавця, позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі на її імя після померлого 01 липня 2016 року ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку, розташованого в с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, на вулиці Герасименка, буд. № 66, що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори - ОСОБА_9 від 11.02.2017 року (а.с. 42).

Вказане свідчить, що відсутність правовстановлюючого документу на спірне майно на імя спадкодавця ОСОБА_5 унеможливлює реалізацію спадкоємцем ОСОБА_3 законного права, окрім як в судовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного домоволодіння, підлягають задоволенню.

Твердження представника відповідача, що спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4, оскільки набутий за особисті її кошти спростовуються самим договором купівлі-продажу спірного нерухомого майна, згідно якого, він набутий відповідачем ОСОБА_4 за час шлюбу зі ОСОБА_5, а згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту вказаного договору відповідач ОСОБА_4 була ознайомлена зі ст.65 Сімейного кодексу України, якою передбачено право подружжя на розпорядження майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже, з моменту укладенння договору їй було відомо, що зазначене домоволодіння є об"єктом спільної сумісної власності її та ОСОБА_5 Про інші письмові докази, які б підтверджували, що відповідачем придбано спірне майно за особисті кошти, суду не повідомлено. Факт реєстрації домоволодіння в Чернігівському РБТІ на ім"я відповідача ОСОБА_4 не свідчить, що дане домоволодіння належить останній на праві особистої приватної власності, оскільки дана реєстрація відбулася на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в період шлюбу відповідача ОСОБА_4 зі ОСОБА_5

Посилання представника відповідача на наявність відкритих на ім"я ОСОБА_4 особових рахунків для сплати комунальних послуг та на наявність судового рішення про стягнення зі ОСОБА_4 заборгованості за комунальні послуги по спірному будинку, на думку суду, не впливають на вирішення даного спору.

Твердження представника відповідача, що після розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_5 існувала домовленніть про відсутність будь-яких у нього претензій з приводу спірного будинку спростовується оглянутою в судовому засіданні цивільною справою №748/724/16-ц (провадження №2/748/336/16) про поділ майна подружжя, провадження по якій було закрито ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2016 року, в зв"язку зі смертю позивача ОСОБА_5

Також представник відповідача в своїх запереченнях ставить питання про застосування до позовних вимог строку позовної давності передбаченого ст.72 СК України, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 72 СК України визначений строк позовної давності у три роки і він обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

ОСОБА_5 про порушення свого права співвласності на житловий будинок №66 по вул. Герасименка у с. Анисів Чернігівського району та області дізнався у 2016 році, оскільки саме в 2016 році звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (справа № 748/724/16-ц (провадження №2/748/336/16). З позовом, який є предметом даної справи ОСОБА_10 звернулася в січні 2017 року. За таких обставин, відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Доводи представника відповідача, що на момент смерті спадкодавець ОСОБА_5 фактично втратив будь-яке право претендувати на спірне майно через сплив позовної давності, а тому не мав права на спірне майно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 369, 1218, 1226, 1235, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 67, 70 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Анисів, вул. Герасименка, буд. № 66, Чернігівського району, Чернігівської області, як за спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 01 липня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_11