У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В.,
Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до територіальної громади в особі Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Полісся», реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції про визнання права власності на виробничий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 25 вересня 2013 року Високопічською сільською радою Житомирського району на його ім'я було видане свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на майновий пай члена Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Полісся» (далі - СВК «Полісся»). Відповідно до протоколу від 25 травня 2013 року № 1 зборів співвласників майнових паїв вирішено виділити йому у рахунок майнового паю майно, зокрема склад для протравлення зерна, залишковою вартістю 3 433 грн, про що 30 квітня 2013 року був складений акт приймання-передачі зазначеного майна. Проте державним реєстратором відмовлено у реєстрації права власності на це майно через ненадання правовстановлюючих документів на нього попереднього власника.

На підставі ст. 392 ЦК України ОСОБА_6 просив визнати за ним право власності на склад для протравлення зерна, площею 99,1 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

РішеннямЖитомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на склад для протравлення зерна, площею 93,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що сторонами не надано жодного доказу про наявність перешкод для визнання права власності на виробничу будівлю - склад для протравлення зерна за ОСОБА_6 на підставі ст. 392 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, керувався тим, що районний суд не визначився із колом осіб, які беруть участь у справі, так як виробнича будівля знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_7, який не був залучений до участі у справі; не встановив чи було віднесено спірний об'єкт до переліку майна, яке планується виділити у натурі співвласникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Судами встановлено, що згідно з витягом з протоколу № 1 зборів співвласників майнових паїв СВК «Полісся» від 25 травня 2013 року вирішено виділити ОСОБА_6 у рахунок майнового паю наступне майно: склад для протравлення зерна, залишковою вартістю 3 433 грн, плити заборні у кількості 12 шт., вартістю 1 073 грн (а. с. 9).

30 квітня 2013 року між СВК «Полісся» та ОСОБА_6 складено акт № 2 приймання-передачі, згідно з яким останньому передано у рахунок майнового паю свідоцтво про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1, майно, а саме: склад для протравлення зерна на суму 3 433 грн, плити заборні у кількості 12 шт. на суму 1 073 грн (а. с. 10).

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_1, виданим 25 вересня 2013 року Високопічською сільською радою Житомирського району Житомирської області, про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), яке містить виправлення та підчистки, ОСОБА_6 має право на пайовий фонд майна КСП «Полісся» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 09 березня 2000 року, у розмірі 4 506 грн, або 0,65 % із загальної вартості пайового фонду підприємства станом на 24 березня 2001 року 691 865 грн (а. с. 7).

На підставі акта приймання-передачі від 30 вересня 2013 року ОСОБА_6 у рахунок майнового паю видано таке майно: склад для протравлення зерна на суму 3 433 грн (а. с. 7, зворот).

У матеріалах справи також міститься акт приймання-передачі від 30 квітня 2013 року № 2 та витяг з протоколу від 25 травня 2013 року № 1 (а. с. 163, 164), в які внесені виправлення щодо місяця їх складання, а саме «квітень, травень» на «вересень». Виправлення внесені ОСОБА_8, тоді як єдиним підписантом СВК «Полісся» згідно з витягом з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є ОСОБА_9 (а. с. 72).

Згідно з договором купівлі-продажу права власності на майновий пай, посвідчений головою Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який не містить дати його складення та посвідчення (а. с. 132), ОСОБА_10 продала ОСОБА_6 право власності на частку у майновому паї КСП «Полісся», правонаступником якого є СВК «Полісся», загальною вартістю частки у майновому паї 4 506 грн або 0,65 %.

Відповідно до довідки Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_6 згідно з книгою реєстрації свідоцтв про право власності майнового паю члена КСП «Полісся» не був членом КСП (а. с. 57).

Крім того, як правильно встановив апеляційний суд, згідно з актом інвентаризації майнового паю членів СВК «Полісся» від 28 листопада 2007 року (а. с. 233−239) спірний склад для протравлення зерна залишено у резерві, його залишкова вартість становить 3 433 грн, проте відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості складу для протравлення зерна його вартість становить 43 042 грн (а. с. 15−18); будь-яких належних та допустимих доказів зміни статусу спірного об'єкту нерухомого майна (включення його до об'єктів, що підлягають наданню членам майнових паїв тощо), відповідності його вартості сумі пайового внеску позивачем суду не надано.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак