Справа № 127/5352/17
УХВАЛА

17 березня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши позовну заяву приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання рішення незаконним та недійсним, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства із позовом до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання рішення незаконним та недійсним, стягнення коштів.

Розглянувши дану позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що дана заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства з наступних підстав:

Зміст позовної заяви вказує на те, що позивач оскаржує рішення начальника Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, оформленого у виді наказу про зупинення діяльності приватного нотаріуса, та стягнення коштів.

Звертаю увагу позивача, що дані спірні правовідносини не повязані із здійсненням сторонами цивільних прав на засадах рівності, адже керівник Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, прийняв відповідне рішення, здійснюючи владні управлінські функції на основі законодавства, зокрема, згідно вимог ст. 29-2 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII, а тому спір виник щодо оскарження рішення відповідача, як субєкта владних повноважень, при реалізації ним управлінських функцій на основі законодавства при здійсненні публічного процесу і є публічно-правовим, а не приватноправовим, при цьому вимога про стягнення коштів, виходячи із змісту позовної заяви, є похідною вимогою від вимоги про оскарження зазначеного вище рішення.

Відповідно до норми ст. 1 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII (надалі по тексту - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Документи, оформлені державними і приватними нотаріусами, мають однакову юридичну силу.

Норма ст. 3 Закону № 3425-XII визначає, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських обєднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Відповідно до ст. 8-1 Закону № 3425-XII Держава гарантує і забезпечує рівні умови доступу громадянам до зайняття нотаріальною діяльністю та рівні можливості нотаріусам в організації та здійсненні ними нотаріальної діяльності.

Таким чином, нотаріус є спеціальним субєктом, уповноваженим державою на здійснення певного виду діяльності, а саме: нотаріальної, особливості здійснення якої визначаються, контролюються та гарантуються державою.

А тому, правовий статус нотаріуса та особливості здійснення ним нотаріальної діяльності, яка визначається, контролюється та гарантується державою, в площині реалізації нотаріусом своїх повноважень, зокрема у відносинах із органами державної влади - виключає наявність будь-яких правовідносин, що можуть мати приватноправовий характер.

Крім цього, згідно п. 1, п. 3, п. 4.44 Положення «Про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5, - Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне територіальне управління юстиції) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами. Основними завданнями Головного територіального управління юстиції є, зокрема, забезпечення роботи нотаріату, при цьому, Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань уповноважене зупиняти, припиняти діяльність нотаріусів, готувати обґрунтовані подання на розгляд Мін'юсту щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Таким чином, зазначений позивачем у даній позовній заяві відповідач є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, а саме: Міністерства юстиції України, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

В силу чого, будь-які правовідносини, що виникають між нотаріусом та територіальним органом Міністерства юстиції України виключають наявність правовідносин, що можуть мати цивільно-правовий характер і які можуть бути предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до норми п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За даних обставин, вважаю, що спірні правовідносини виникли не на засадах рівності і вказують на реалізацію відповідачем владних управлінських функцій на основі законодавства, а тому даний спір є публічно-правовим, а не приватноправовим, в силу чого вирішення даного спору належить до компетенції адміністративних судів і не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, наслідки чого чітко передбачені нормою п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, в силу чого в відкритті провадження по даному позову в порядку цивільного судочинства слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання рішення незаконним та недійсним, стягнення коштів.

Ухвалу суду невідкладно надіслати позивачеві разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя