АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 064-2008-109, за яким останній отримав кредит у розмірі 83012,00 доларів США строком до 10 січня 2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом.

29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений також кредитний договір № 064-2008-110, за яким останній отримав кредит у розмірі 44419,00 доларів США строком до 10 січня 2028 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 29 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 064-2008-109-Р та договір поруки № 064-2008-110-Р.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2011 року у справі №2-190/11 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитними договорами всього 133473,74 доларів США, що станом на 12 березня 2010 року за офіційним курсом НБУ становило 1065173,84 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, і належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З. 17 серпня 2006 року за реєстровим номером 6130, та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 22 серпня 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши ціну початкового продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 804409,00 грн.

На час звернення до суду із даним позовом, зобов'язання за кредитними договорами, а також рішення суду не виконані, тому Банк просив стягнути на свою користь солідарно із відповідачів заборгованість по нарахованих відсотках та підвищених відсотках за кредитним договором № 064-2008-109 від 29 січня 2008 року в сумі 9068,77 доларів США, заборгованість по нарахованих відсотках та підвищених відсотках за кредитним договором № 064-2008-110 від 29 січня 2008 року в сумі 7456,52 доларів США, а також просив покласти на відповідачів судовий збір в розмірі 6245,62 грн. (т.1 а.с.3-6)

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках та підвищених відсотках за кредитним договором від 29 січня 2008 року №064-2008-109 у сумі 9068,77 доларів США, заборгованість по нарахованих відсотках та підвищених відсотках за кредитним договором від 29 січня 2008 року №064-2008-110 у сумі 7456,52 доларів США, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у сумі 3122,81 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у сумі 3122,81 грн. (т. 1 а.с.78-82)

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року залишено без задоволення. (т.1 а.с.118-119)

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що зміна процентів за кредитним договором здійснена Банком в односторонньому порядку, тому є незаконною, і наданий Банком розрахунок суми заборгованості не відповідає вимогам заявленим у позовній заяві. Крім того, апелянт вважає, що Банком подано позов із пропуском строку позовної давності. (т.1 а.с.122-132)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник Банку - Шумейко П.М. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (т.1 а.с.243-250 т. 2 а.с.1-3)

Зважаючи на вимоги ч. 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2011 року у справі №2-190/11 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 064-2008-109 від 29 січня 2008 року в розмірі 85910,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12 березня 2010 року становило 685599,60 грн., та кредитним договором №064-2008-110 від 29 січня 2008 року в розмірі 47563,31 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12 березня 2010 року становило 379574,24 грн., а всього 133473,74 доларів США, що станом на 12 березня 2010 року за офіційним курсом НБУ становило 1065173,84 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, і належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З. 17 серпня 2006 року за реєстровим номером 6130, та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 22 серпня 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши ціну початкового продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 804409,00 грн.

Даним рішенням суду з відповідачів було стягнуто тіло кредиту, а також нараховані включно до 12 березня 2010 року відсотки та підвищені відсотки за кредитними договорами. (т.1 а.с.7-10)

На час звернення до суду із даним позовом, зобов'язання за кредитними договорами, а також рішення суду не виконані.

Цих обставин, підписання договорів кредиту, поруки та отримання за кредитним договором грошей у вищезазначеному розмірі апелянт не заперечував і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта, усунула неповноту судового розгляду районного суду, у т.ч. витребуванням доказів по справі і дійшла наступних висновків.

29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 064-2008-109, за яким останній отримав кредит у розмірі 83012,00 доларів США строком до 10 січня 2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.11-22)

За п. 1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37.35% річних, при цьому, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.

10 березня 2009 року, 26 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_1 були укладені Додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору. (т.1 а.с.177-205)

Відповідно до пункту 1.1.1 Додаткової угоди від 10 березня 2009 року, пункту 1.1.2 Додаткової угоди б/н від 26 березня 2009 року до Кредитного договору № 064-2008-109 від 29 січня 2008 року, сторони погодили базову процентну ставку - 3.26% річних за користування кредитними грошима, з 10 березня 2010 року та до 09 березня 2015 року включно, Позичальник зобов'язувався: сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 12.83% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 12.83% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

За пунктом 1.1.3 вищевказаного Договору, з 10 березня 2015 року Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 10.69% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування кредитним коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 10.69% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений також кредитний договір № 064-2008-110, за яким останній отримав кредит у розмірі 44419,00 доларів США строком до 10 січня 2028 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.23-33)

За п. 1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40.35 % річних, при цьому, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.

10 березня 2009 року, 26 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_1 були укладені Додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору. (т.1 а.с.177-205)

Відповідно до пункту 1.1.1 Додаткової угоди від 10 березня 2009 року, пункту 1.1.2 Додаткової угоди б/н від 26 березня 2009 року до Кредитного договору № 064-2008-110 від 29 січня 2008 року, сторони погодили базову процентну ставку - 3.13% річних за користування кредитними грошима, з 10 березня 2010 року та до 09 березня 2015 року включно, Позичальник зобов'язувався: сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 14.18% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 14.18% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

За пунктом 1.1.3 вищевказаного Договору, з 10 березня 2015 року Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 11.82% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором; за користування кредитним коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 11.82% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 29 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 064-2008-109-Р та договір поруки № 064-2008-110-Р. (т.1 а.с.34-39)

26 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_2 були укладені Додаткові угоди до вищевказаних Договорів поруки.(т.1 а.с.206-213)

За вказаними договорами поручитель ОСОБА_2 надала згоду відповідати за зобов'язаннями боржника на вищевказаних умовах кредитних Договорів.(т.1 а.с.34-39, 206-213)

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже, не виключається і можливість нарахування кредитором процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору з моменту ухвалення судового рішення.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, у справі № 6-2739цс15 та від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Оскільки судове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 лютого 2011 року про стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, то відповідно до вимог вищезазначених норм матеріального права та пунктів 1.1-1.2, 10.1 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Оскільки зміни процентних ставок за користування кредитними коштами між Банком і боржником ОСОБА_1 було погоджено шляхом укладення ними Додаткових угод до вищевказаних кредитних договорів, згода на укладення яких поручителем ОСОБА_2 була надана у Додаткових угодах до договорів поруки, укладених між ОСОБА_2 і Банком, колегія суддів відхилила доводи апелянта про односторонню зміну Банком процентних ставок за користування кредитними коштами.

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості. (т.1 а.с.40-45, 222-238)

Відповідачі не надали власного розрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції повідомляв відповідачів за місцем їх реєстрації, повідомлення повертались за неотриманням їх адресатами, про що містяться відмітки працівників пошти. (т.1 а.с.69-75, 109-113)

Вказане свідчить, що суд першої інстанції належним чином сповіщав відповідачів про розгляд справи судом, а останні мали можливість подати заперечення проти заявленого позову, у т.ч. письмову заяву про застосування судом строку позовної давності, як підставу відмови в позові.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 р. у справі N 6-2307цс15.

В суді першої інстанції відповідачі не заявляли про застосування строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхилила доводи апелянта про його несповіщення районним судом та застосування строку позовної давності як підставу відмови в позові.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір за розгляд справи районним судом.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п.п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

О.Ф.Лапчевська

Справа № 22-ц/796/1046/2017

Унікальний номер 756/6514/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Великохацька В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.