У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В.,
Леванчука А.О.,Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року поділено спільне сумісне майно колишнього подружжя ОСОБА_6, за якими їй передані у власність будівельні матеріали та інше майно, які використані сторонами при самочинному спорудженні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» зі складом на місці 93/100 частини житлового будинку з магазином, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке зберігається за відповідачем. Проте на теперішній час у зв'язку з реконструкцією фактичний стан вказаного об'єкту нерухомості не відповідає опису об'єкта, зазначеному у свідоцтві про право власності від 21 травня 2004 року, та оскільки право власності на вказану частку житлового будинку з магазином по АДРЕСА_2 в Реєстрі прав на нерухоме майно зареєстроване за відповідачем, і скасувати цей напис немає можливості, відтак виникла необхідність у припиненні його права власності на цю частку майна.

Просила припинити право власності ОСОБА_7 на 93/100 частини житлового будинку з магазином по АДРЕСА_1 визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 21 травня 2004 року, видане на його ім'я.

РішеннямЗаводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_7 на 93/100 частини житлового будинку з магазином, розташованих по АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року скасовано у частині задоволених позовних вимог та у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про припинення права власності відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, керувався тим, що на підставі ст. ст. 364, 367 ЦК України майно, фактично нерухоме, що знаходиться по АДРЕСА_1 при поділі спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_6 відійшло позивачу, тому право власності відповідача на це ж майно припинилося, про що має бути ухвалене рішення для внесення змін щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, керувався тим, що право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_6 визнано не було, у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують визнання за будь-ким, в тому числі і за позивачем, права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна, розташований у АДРЕСА_1 тому позивач не довела порушення її прав.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 квітня 2004 року ОСОБА_7 видано свідоцтво НОМЕР_1 від 21 травня 2004 року про право власності на нерухоме майно - 93/100 частини житлового будинку з магазином, розташовані по АДРЕСА_1 право власності на яке зареєстроване Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 32).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поділене спільне сумісне майно, до складу якого входила і нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 а саме 93/100 частини житлового будинку з магазином. На час поділу вказане майно відійшло у власність ОСОБА_6 у вигляді будівельних та оздоблювальних матеріалів та іншого майна, оскільки було самочинним будівництвом (а. с. 17−19).

Зазначені 93/100 частини житлового будинку сторонами під час сумісного проживання були самочинно переобладнані шляхом реконструкції, перебудови та добудови у магазин зі складом.

Тобто житлового будинку з надбудовами немає, а є лише будівельні і оздоблювальні матеріали, які передані у власність ОСОБА_6

Статтею 346 ЦК України встановлено підстави припинення права власності, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 при поділі спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_6 відійшло позивачу, відтак право власності відповідача на вказане майно припинилося.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не врахував зазначеного.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 212-214 ЦПК України.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. ст. 339, 343, 344, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року скасувати, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак