Справа №480/1335/17 13.11.2017 13.11.2017 13.11.2017
Провадження №22-ц/784/2186/17
Провадження № 22-ц/784/2186/17 Головуючий суду першої інстанції - Шаронова Н.О.
Справа № 480/1335/17 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

13 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

з участю:

-представника позивача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

-позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на ухвалу судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 року, постановлену за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Миколаївської області - Малярчук Наталя Василівна, про визнання заповіту недійсним,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пред'явили до суду позов до ОСОБА_6про визнання заповіту недійсним, за яким від імені їх матері - спадкодавця ОСОБА_8 заповідано на користь відповідача дві земельні ділянки площею 8,40 га та 4,20 га, розташовані в межах Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 рокувідкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення суддею правил підсудності, просила ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу про передачу справи до розгляду за загальним правилом підсудності до Братського районного суду Миколаївської області.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене судове рішення - залишити без змін, оскільки суддя постановила його відповідно до норм процесуального права.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя виходила з того, що справа підсудна Миколаївському районному суду Миколаївської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. В той же час, відповідно до вимог п. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» надано роз'яснення, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 містяться роз'яснення, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК), до яких віднесено і позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Із змісту позовної заяви вбачається, що вимога про визнання заповіту недійсним, заявлена з метою набуття позивачами в порядку спадкування права власності на земельні ділянки площею 8,40 га та 4,20 га, що розташовані в межах Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, які належали спадкодавці на праві приватної власності.

Отже, спір виник щодо нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які оспорюваним заповітом були заповідані ОСОБА_6, тому справа має розглядатися за місцезнаходженням цього майна, яке територіально відноситься до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Правова позиція, за позовом про визнання заповіту недійсним, яким спадкодавцем заповідано нерухоме майно, має розглядатися за місцем знаходження цього майна або основної його частини, висловлювалась Верховним Судом України в ухвалі від 18 червня 2008 року (справа №6-24482св07).Тому суд першої інстанції у відповідності до положень ч. 1 ст. 114 ЦПК України вірно відкрив провадження у даній справі з дотриманням правил виключної підсудності.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, щодо характеру спору, не відповідають обставинам викладеним в позові, а тому не заслуговують на увагу.

Керуючись статтями 303, 312, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко