Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/5852/13-ц Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Провадження №22-ц/778/1248/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 січня 2017 року у справі за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування п. 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування п. 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначав, що прокурорською перевіркою встановлено, що п. 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0619га, розташовану по АДРЕСА_1

В подальшому ОСОБА_5 було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1

Вважає п. 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року таким, що не відповідає вимогам закону, і просить визнати його недійсним і скасувати за таких підстав.

Згідно генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25. 06. 2009 року, вказані у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування.

На час прийняття Бердянською міською радою цього рішення містобудівна документація м. Бердянська не затверджувалась, відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема, Бердянської коси.

Спірна земельна ділянка у відповідності до ст. 51 ЗК України відноситься до земель рекреаційного призначення, проектна документація щодо відведення земельної ділянки затверджена без проведення державної експертизи землевпорядної організації.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 16.04.2010 року № 101 п. 14. 4 Бердянську міську раду зобов'язано скасувати висновки, надані з 20.05.2009 року стосовно відведення земельних ділянок під індивідуальне дачне будівництво на територіях рекреаційного призначення.

Бердянською міською радою під час прийняття рішення № 12 від 27.05.2010 року порушено порядок надання земельних ділянок у власність, визначений Конституцією України, Земельним та Водним кодексами України, тому вказане рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

12 грудня 2011 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу продала спірну земельну ділянку ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.57 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,0619га, виданий на ім'я ОСОБА_5 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1; скасувати запис про державну реєстрацію державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_5;витребувати з володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0619, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та передати її територіальній громаді м. Бердянська.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо про скасування запису про державну реєстрацію державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі клопотання прокурора.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 січня 2017 рокупозов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 5, 5. 57 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 07.09.2010 року на земельну ділянку площею 0,0619 га, виданий на ім'я ОСОБА_5 для ведення індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1

Витребувано з володіння ОСОБА_3 земельну ділянку вартістю площею 0,0619га, яка розташована по АДРЕСА_1 та передано її територіальній громаді м. Бердянська.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що пунктом 5, 5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року 79-ї сесії п'ятого скликання «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0619 га, для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, яка розташована по АДРЕСА_1.

Згідно статті 84 Земельного Кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Законом.

У відповідності до ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті у тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно до ст. 88 Водного Кодексу України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водоймі в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від у зрізу води.

Відповідно до ст. 90 цього ж Кодексу прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватись лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією.

За умовами ст. 60 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Розмір та межі захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.05.2013 року, складеного Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області у ході перевірки встановлено порушення пунктом 5 рішення Бердянської міської ради № 41 від 22. 02. 2010 року порядку надання земельних ділянок у власність зокрема, ОСОБА_5

Як убачається з акту станом на теперішній час проект прибережної захисної смуги на території міста Бердянська, Бердянської коси не розроблений, та в передбаченому законом порядку не затверджений.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема і проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

У відповідності до ст. 118, ч. 4 ст. 123 ЗК України у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Всупереч вказаним вимогам закону проекти землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки обов'язкову державну експертизу землевпорядної документації не пройшли, чим не дотримано порядок набуття права на землю.

Вказана земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 124 м від у зрізу води Азовського моря.

Відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку міста зазначена земельна ділянка не запланована для індивідуального дачного будівництва. Проект відведення затверджений без розробки містобудівного обґрунтування об'єкту, не встановлені містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки. Крім того, будівництво нових дачних районів в міських населених пунктах згідно п. 3. 39 ДБН 360- 92 «Планування і забудова» сільських поселень» не допускається.

Як вбачається з відповіді заступника міського голови від 12. 12. 2014 року на момент прийняття спірного рішення Бердянською міською радою діяв Генеральний план м. Бердянська, затверджений рішенням шістдесят восьмої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання, таким чином за адресою виділеної відповідачу земельної ділянки передбачено лише розміщення території малоповерхової житлової забудови.

З листа начальника управління архітектури та земельних відносин у м. Бердянську від 22. 03. 2011 року вбачається, що на виконання п. 14. 4 розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 16. 04. 2010 року № 101 «Про результати комплексної перевірки діяльності Бердянської міської ради Запорізької області та її виконавчого комітету» відкликано висновки управління архітектури та містобудування, що були видані громадянам під індивідуальне дачне будівництво з 20. 05. 2009 року з вимогами п. 3.41* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень».

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про порушення Бердянською міською радою положення законодавства в частині підстав та порядку надання земельних ділянок у власність, про незаконність п. 5,5.57 рішення 79 сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 41 від 25. 02. 2010 року про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки по вул. Сибірякова, 29-г.

Також судом встановлено, що 12 грудня 2011 року, на підставі договору купівлі продажу , посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченком В. В., реєстр № 3935, витягу про реєстрацію у Державному реєстрі правочинів ОСОБА_5 продала земельну ділянку ОСОБА_3.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 5,5.57 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року земельна ділянка надана ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації.

Частина 3 ст. 388 ЦК України, яка передбачає, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, у ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не виникло право власності на землю, а укладений між ними договір є нікчемним і не може бути підставою для виникнення будь - яких прав та обов'язків.

ОСОБА_3 не набула право власності на підставі договору купівлі - продажу, оскільки право власності на вказану земельну ділянку не належало ОСОБА_5, і вона не мала права її відчужувати.

Згідно правового висновку Верховного суду України по справі № 6-523цс15 землі в межах двох кілометрів прибережних захисних смуг морських заток і лиманів не можуть передаватись у власність громадян, оскільки це землі водного фонду України.

Згідно до правової позиції Верхового суду України по справі № 6-57-ц13 якщо право власності на земельну ділянку набуто на підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування, такий державний акт підлягає визнанню недійсним без врахування вимог ст. 140 ЗК України.

Крім того відповідачі заявили про застосування позовної давності, оскільки спірне рішення було прийняте 25. 02. 2010 року, а прокурор звернувся до суду тільки 07. 06. 2013 року, з пропуском 3- х річного строку позовної давності.

Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на Закон України від 20. 12. 2011 року, заперечує проти застосування позовної давності, оскільки звернення до суду з цим позовом ґрунтувалося саме на тому нормативному акті, який дав право на подання позову у межах 3- річної давності з дня набуття чинності саме цим Законом.

Відмовляючи у застосуванні наслідків строку позовної давності суд першої інстанції норми Закону не порушив.

Так відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ст. ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове майно.

Судова колегія вважає, що суд вірно не вбачав підстав для застосування позовної давності до позовних вимог прокурора, бо позивач звернувся до суду 07. 06. 2013 року за захистом прав територіальної громади м. Бердянська у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20. 12. 2011 року, який набрав чинності 15. 01. 2012 року, тобто у межах позовної давності, встановленої законом.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 січня 2017 рокупо цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: