Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3, яка померла 15 серпня 2014 року та якій за життя на праві власності належало 5/6 частин квартири АДРЕСА_1. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі позивачу було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку із зазначеним ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 5/6 частин квартири АДРЕСА_2, яка в цілому складається з: 1-коридор, 2-ванна, 3 туалет, 4-кухня, 5-комора, 6,7,8 житлові, І-балкон, ІІ лоджія, житловою площею 43,0 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м.

Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надала письмові заперечення проти позову, при вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду.

Третя особа в судове засідання не зявилась, свого представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши докази по справі, оглянувши матеріали цивільної справи №412/16054/2012, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 22-а/, батьками якого, в свою чергу, є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 /а. с. 64 зворот/.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 також є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 70 зворот/.

Прізвище ОСОБА_4 було змінено на «Філіпова» внаслідок укладання шлюбу з ОСОБА_9 /а. с. 88/.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 вересня 1997 року виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_2 /а. с. 29/.

23 грудня 2002 року був укладений договір, а 10 травня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 був посвідчений дублікат договору дарування 1/3 частини квартири, зареєстрований в реєстрі за № 1151, за яким ОСОБА_7 подарував належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 вересня 1997 року, 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 /а. с. 72, 73/.

ОСОБА_8 помер 20 березня 2003 року /а. с. 65/. Спадкова справа після його смерті не заводилась /а. с. 61/.

ОСОБА_7 помер 20 липня 2006 року /а. с. 63/ та після його смерті ОСОБА_11 дніпропетровською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 24 липня 2007 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8, що помер 20 березня 2003 року /а. с. 75/.

ОСОБА_6 помер 21 серпня 2011 року /а. с. 22/. Спадкоємцями після його смерті є мати ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2013 року за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 визнано право власності на 1/6 частину квартири № 181 у житловому будинку А-9, що складається у цілому з: 1-коридор, 2-ванна, 3 туалет, 4-кухня, 5-комора, 6,7,8-житлові, І-балкон, ІІ лоджія, житловою площею 43,0 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м /а. с. 34-35/.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, решту квартири, а саме: 1/6 її частину після смерті ОСОБА_6 у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла у спадщину його матір ОСОБА_3, яка на день смерті сина була зареєстрована та фактично мешкала разом із ним за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою абонентського відділу Жовтневого району «Міські комунальні платежі» № 19237 від 13 вересня 2012 року /а. с. 25/.

ОСОБА_3 померла 09 серпня 2014 року /а. с. 83/. Із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулась онука ОСОБА_1 /а. с. 82/, якій постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 20 травня 2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1 у звязку з відсутністю документу на підтвердження належності спадкодавцю спадкового майна /а. с. 99/.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що на день смерті ОСОБА_3 останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 вересня 1997 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, а також у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті сина ОСОБА_6 в цілому належить 5/6 частин квартири АДРЕСА_2, проте вона не зареєструвала у встановленому законом порядку своїх прав на частину квартири, приймаючи до уваги, що позивач у встановлені законом строки звернулась до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, а інші спадкоємиці відсутні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі на 5/6 частини квартири АДРЕСА_2, задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 09 серпня 2014 року, право власності на 5/6 частини квартири № 181 в житловому будинку А-9, що складається в цілому з: 1-коридор, 2-ванна, 3 туалет, 4-кухня, 5-комора, 6,7,8-житлові, І-балкон, ІІ лоджія, житловою площею 43,0 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова