Справа №469/1423/15-ц 09.11.2017 09.11.2017 09.11.2017
Провадження №22-ц/784/2357/17
Cправа № 469/1423/15-ц Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/2357/17 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.

за участю: представника ПАТ «ПУМБ» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4»

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до

публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» (далі ПАТ «ПУМБ»),

товариства з обмеженою відповідальністю «Технокон»

(далі ТОВ «Технокон»)

про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до нього та іпотечного договору,

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Технокон» про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору та іпотечного договору.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що 19 травня 2008 року між ТОВ «Технокон», директором якого була ОСОБА_6, та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», укладено кредитний договір № 05-236/08 про надання ТОВ «Технокон» кредиту у розмірі 300 000 доларів США з процентною ставкою 14,1% річних та кінцевою датою повернення 18 квітня 2009 року.

19 травня 2008 року між ТОВ «Технокон» та ЗАТ «ПУМБ» укладено договір застави товарів в обороті в забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором.

4 вересня 2008 року між ТОВ «Технокон» та ЗАТ «ПУМБ» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №05-236/08 від 19 травня 2008 року, за якою п .3 кредитного договору був доповнений, зокрема, пунктом, яким передбачено укладення між банком та ОСОБА_5 іпотечного договору в забезпечення виконання боргових зобовязань за даним кредитним договором.

4 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за яким вона передала, а ЗАТ «ПУМБ» прийняв в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку та нежитлову будівлю загальною вартістю 2 186 593 грн. в забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Технокон» перед іпотекодержателем ЗАТ «ПУМБ».

Посилаючись на те, що зазначений договір іпотеки вона уклала під впливом омани зі сторони директора ТОВ «Технокон» ОСОБА_6, яка повідомила їй про те, що укладення іпотечного договору є формальним, оскільки кредитний договір забезпечено іншим майном за рахунок якого може бути виконано зобовязання, позивачка просила визнати недійсними кредитний договір, додаткову угоду до нього та договір іпотеки.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року позов частково задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 4 вересня 2008 року до кредитного договору №05-236/08 від 19 травня 2008 року та договір іпотеки від 4 вересня 2008 року. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на підставі наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що іпотечний договір ОСОБА_5 з банком було укладено під впливом обману її зі сторони ОСОБА_6, яка надала завідомо неправдиві відомості про те, що кредит вже забезпечено арматурою, вартість якої більша за суму кредиту, а також під впливом обману працівників банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 якими були складені фіктивні акти про наявність у ТОВ «Технокон» цієї арматури .

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна на підставі наступного.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчинений під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Отже, при вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб.

Спонукати потерпілого на вчинення правочину повинні не будь-які треті особи, як це має місце при помилці, а сама друга сторона правочину. Друга сторона правочину може спонукати потерпілого до вчинення правочину, як безпосередньо, так і через третіх осіб. Головне, щоб цей вплив чинився на потерпілого з відома або за проханням другою сторони правочину Якщо обман здійснено третьою стороною за власною ініціативою, підстав для визнання правочину недійсним немає.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ «ПУМБ» та ТОВ «Технокон» в особі директора ОСОБА_6Л.(далі позичальник) 19 травня 2008 року укладено кредитний договір №05-236/08 про надання кредиту, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 300 000 доларів США строком по 18 квітня 2009 року зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 14,1% річних (п.7.2.1. договору) з поверненням кредиту згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до п.3.1.4 умовою надання кредиту є укладення між Банком та Позичальником Угоди про забезпечення договору застави товарів в обороті, а саме: металевої арматури d 10 мм., в кількості 545 т. загальною заставною вартістю 3 000 001 грн. 55 коп. в забезпечення виконання боргових зобовязань за договором та укладення між Банком та ОСОБА_6 договору поруки в забезпечення виконання боргових зобовязань за договором (п.3.1.5 договору) (а.с.7-17).

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №05-236/08, 19 травня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ТОВ «Технокон» в особі директора ОСОБА_6Л укладено договір застави товарів в обороті, посвідчений 19 травня .2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу в реєстрі за № 5833 (а.с.18-20).

Відповідно до умов п.2.1-2.6 договору предметом застави є металева арматура d 10мм., кількістю 545 т., загальною балансовою вартістю 3 000 001 грн. 55 коп., яка знаходиться у складському приміщенні за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 49, згідно з договором зберігання, укладеним між заставодавцем та ВАТ «Конвейєрмаш» від 17 березня 2008 року

4 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ТОВ «Технокон» в особі директора ОСОБА_6Л укладено додаткову угоду 1 до кредитного договору №05-236/08 від 19 травня 2008 року, згідно умов п.1.1 якої статтю 7 кредитного договору доповнено пунктом 3.1.7 наступного змісту: 3.1.7 Укладення між банком та ОСОБА_5 угоди про забезпечення іпотечного договору: земельної ділянки з цільовим призначенням для рекреаційного призначення площею 0,1733га, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13; кадастровий № :09:000:0538; та нежитлової будівлі, котедж № 9 - дільниця №8, загальною площею 149,90 кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13 (а.с.21).

На підставі зазначених доповнень до кредитного договору між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_5 4 вересня 2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений 4 вересня 2008 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу в реєстрі за № 1911 (а.с.22-25), відповідно до якого іпотекодавець передає банку в іпотеку:

- земельну ділянку з цільовим призначенням для рекреаційного призначення, площею - 0,1733га, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13; кадастровий № :09:000:0538;

- нежитлову будівлю, котедж №9-дільниця №8, загальною площею 149,90 кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13;

Предмет іпотеки оцінено у 2 186 593 грн.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання зазначеного договору іпотеки недійсним, ОСОБА_5 І,Є. посилалась на те, що іпотечний договір ОСОБА_5 з банком було укладено під впливом обману її зі сторони ОСОБА_6, яка надала завідомо неправдиві відомості про те, що кредит вже забезпечено арматурою, вартість якої більша за суму кредиту, а також під впливом обману працівників банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 якими були складені фіктивні акти про наявність у ТОВ «Технокон» цієї арматури .

Доказами, які підтверджують зазначені обставини позивачка вважала:

- ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2015 року (а.с.26) ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №0007123 відносно ОСОБА_6 за надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, що завдало великої матеріальної шкоди, закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;.

- ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2014 року (а.с.28) працівників банку ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності і кримінальне провадження №0008007 відносно них за ч.3 ст.358 КК України, а саме: підроблення офіційного документу, який посвідчується особою, яка має право посвідчувати такі документи і який надає право або звільняє від обовязків, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2014 року (а.с.29), якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме наданні , видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, та провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначені докази не доводять обставин, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме введення її в оману другою стороною правочину, яким було ЗАТ «ПУМБ», від імені якого при укладенні договору іпотеки діяла ОСОБА_9

Не доведено позивачкою й тих обставин, що саме друга сторона правочину, спонукала її до вчинення правочину, як безпосередньо, так і через третіх осіб і цей вплив чинився на неї з відома або за проханням другою сторони правочину.

Обман здійснений ОСОБА_6 за власною ініціативою, не дає підстав для визнання правочину недійсним.

Доказів, які б підтверджували, що саме працівники ПАТ «ПУМБ» ввели позивачку в оману матеріали справи не містять.

Посилання позивачки на кримінальні провадження відкриті відносно працівників банку ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не можна вважати належними доказами введення позивачки в оману з їх сторони, оскільки зазначених осіб було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України, а саме: підроблення офіційного документу (актів про наявність товарів, переданих у заставу).

Оскільки, суд першої інстанції вирішуючи спір не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі вищезазначених обставин.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» підлягають стягненню судові витрати , понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 679 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Технокон» про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору та іпотечного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» 2679 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_10