Справа № 127/2-200/2004
Провадження 4-с/127/186/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Романюк Л.Ф.,

при секретарі: Курутіній О.В.,

за участі заявника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2, начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 на дії, бездіяльність та тяганину,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою за участі заінтересованих осіб: Заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2, начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 на дії, бездіяльність та тяганину, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2017 року заявнику у судовому засіданні (під головуванням суді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4П.) де розглядалась скарга на протиправну бездіяльність державного виконавця заступника начальника Печерського РВДВС ОСОБА_2, стало відомо, що нею 06.10.2017 року закінчено виконавче провадження ВП №49014939 з виконання рішення Замостянського райсуду від 01.03.2004 року, як повністю і фактично виконане. Вважає дії державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 49014939 протиправними, постанову від 06.10.2017 року незаконною, а тяганину державного виконавця при виконанні і відсутність дієвого контролю з боку начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 за своєчасним і повним вчиненням виконавчих дій, бездіяльністю за наступних підстав.

Виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці перебуває на виконанні у відділі з 2004 року. За цей час 16 разів закінчувалось виконавче провадження з його виконання, яке місцевими судами м. Вінниці визнавалось незаконним, а дії і бездіяльність державного виконавця, який виконував рішення суду протиправними та 16 разів провадження відновлювалось чи поновлювалось. Безспірно присутня тяганина у виконанні і відсутність контролю за його діями.

Як вбачається із рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, зобовязано ДАК «Укрресурси», зокрема змінити дату звільнення та провести повний розрахунок. На подання державного виконавця відділу та заяву ОСОБА_1 суд неодноразово розяснював своє рішення і встановлював порядок і спосіб його виконання. Судом було встановлено, що дату звільнення зобовязана визначити компанія «Укрресурси» і вона встановлює суму повного розрахунку.

ДАК «Укрресурси» неодноразово видавала накази та трудову книжку, але робила це з порушенням законодавства і суди задовольняли позови та зобовязували компанію і державного виконавця дотримуватись законодавства при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці. Державний виконавець всупереч розяснень суду не вдавався до перевірки дій ДАК «Укрресурси» з виконання рішення суду.

З дати 12.05.2016 року, чергового поновлення виконавчого провадження №49014939 та з 25.04.2017 року, з дня чергового відновлення цього виконавчого провадження, виконавцем не вживались дієві заходи, щодо примусового виконання рішень, а проявлялась протиправна бездіяльність, що встановлювалась ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року, 10.04.2017 року, 21.04.2017 року, 08.08.2017 року тощо.

Закінчуючи виконавче провадження постановою від 06.10.2017 року державний виконавець не послався на конкретний наказ ДАК «Укрресурси» та дату видачі трудової книжки. При цьому, заявив, що цю інформацію він отримав в 2015 році, а повний розрахунок проведено Міністерством юстиції в ході виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року і звіт про виконання рішення ЄСПЛ, в тому числі і рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 затверджено судом.

Станом на жовтень 2015 року ДАК «Укрресурси» визначило часткову суму боргу повного розрахунку, про що повідомила відділ. В березні 2016 року відділ повідомив про цей борг Департамент ДВС, що виконував рішення ЄСПЛ, який перерахував ці кошти в серпні 2016 року на виконання зобовязальної постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року. В червні липні 2017 року компанія встановила остаточну суму боргу повного розрахунку, з врахуванням зміненої дати звільнення та доплат за сумісництво посад і надала в липні 2017 року всю інформацію у відділ. Проте державний виконавець проявляючи протиправну бездіяльність не повідомив і не повідомляє Департамент ДВС і Урядового Уповноваженого про визначення компанією суми боргу повного розрахунку, чим перешкоджає виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року державний виконавець зобовязаний був вчинити саме ці дії, але не вчинив.

Факт невиконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року встановлено також постановою окружного адміністративного суду від 26.06.2017 рок, що залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року, в адміністративній справі, якою зокрема зобовязано Урядового Уповноваженого здійснити координацію дій з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року.

ДАК «Укрресурси» неодноразово видавали наказ про зміну дати звільнення та трудову книжку і робили це з грубим порушенням законодавства і рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року. Зокрема, 01.12.2015 року видано наказ № 1 про звільнення ОСОБА_1 з 01.12.2015 року і тільки 26.12.2015 року було видано трудову книжку. При цьому редакція причин звільнення в наказі не відповідає запису в трудовій книжці, а дата видачі трудової книжки не відповідає даті звільнення. Цими хибними рішеннями компанії керувався виконавець закінчуючи виконавче провадження і приймаючи постанову від 06.10.2017 року.

Державний виконавець не тільки не проконтролював повноту виконання компанією рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, навіть не направляв вимогу боржнику і не знає про ці дії боржника.

В наказі не вказано про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги, що передбачено ст. 44 КЗпП при звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України, чим порушуються права захищенні законом.

Бездіяльність, тяганина та невжиття повноти виконання дій боржника є наслідком того, що останній не виконує належним чином рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, а відсутність з боку начальника відділу контролю за діями державного виконавця при виконані судового рішення, а особливо коли справа стосується виконання рішення ЄСПЛ є протиправною.

Просив суд визнати дії і бездіяльність заступника начальника Печерського РВДВС, державного виконавця Заєць Т. І. при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та при негайному виконанні ухвали Вінницького міського суду від 26.01.2017 року протиправними; визнати протиправною бездіяльність начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 у відсутності контролю за законністю дій виконавця; постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 49014939 від 06.10.2017 року скасувати як незаконну і передчасну; зобовязати державного виконавця Заєць Т.І. негайно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року і ухвалу суду від 26.01.2017 року та невідкладно про виконання повідомити суд і заявника; зобовязати начальника управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 негайно здійснити контроль за своєчасними і повними діями державного виконавця по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року і ухвалу суду від 26.01.2017 року та вжити адміністративні міри до державного виконавця.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Заступник начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2 та начальник управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка осіб, що повідомлені належним чином про день та час розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року позов ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку задоволено частково. Зобовязано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 витрати повязані з розглядом трудового спору в сумі 900 грн. та на оплату адвоката в сумі 100 грн., а всього в загальній сумі 1000 грн. ( а.с. 5-6).

Як випливає із матеріалів справи 17.07.2014 року Європейьким судом з прав людини прийнято рішення у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» яким постановлено, що у справах наведених у додатку 1 до рішення:

Було порушення пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; було порушення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а) упродовж трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у додатку відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди та компенсацію судових та інших витрат плюс будь які податки, що можуть нараховуватись заявникам на зазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави відповідача за курсом на день здійснення платежу; б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

З вище викладеного випливає, що рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» має бути виконано у строк до 17 жовтня 2014 року.

Постановою про закінчення виконавчого провадження № 49014939 від 06.10.2017 року заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа дубліката № 2-200/2004, виданого 05.08.2015 року (а.с.15-16).

Рішенням судді Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф. від 13.06.2017 року позов ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про скасування наказу та зобовязання вчинити дії залишений без задоволення (а.с.46-48).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 12.10.2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2017 року скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про скасування наказу та зобовязання вчинити дії відмовлено (49-52).

В свою чергу Рішенням судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С.В. від 11.01.2017 року позов ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Укрресурси» про зміну дати звільнення задоволено. Ухвалою Апеляційного суд Вінницької області від 20.02.2017 року, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року залишено без змін.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року, стягнуто з АК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 767 322 грн. з яких доплату за сумісництво посад в сумі 4500 грн. щомісячно за період з 01.03.2002 року по 01.12.2015 року (4500 грн. 165 місяців) = 742 500 грн., середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року на суму 11 322 грн. і відшкодування за затримку проведення повного розрахунку за період з 01.12.2015 року по 01.01.2016 року середньомісячний заробіток на суму 13 500 грн.(а.с.49-52).

Як вбачається з зазначеного рішення, відшкодування за затримку проведення повного розрахунку вираховувалось саме в період з 01.12.2015 року, тобто зі зміненої дати звільнення ОСОБА_1, відповідно до наказу № 1 від 01.12.2015 року.

Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року, стягнуто з АК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток на основній посаді заступника директора, в сумі 9000 грн. за затримку видачі трудової книжки за період з 09.05.2012 року по 01.12.2015 року в сумі 385 200 грн., компенсацію за дві невикористаних щорічних відпустки, при щомісячній доплаті 4500 грн. за період з 01.03.2002 року по 26.12.2015 року в сумі 49 627 грн., відшкодування за затримку повного розрахунку за період з 01.01.2016 року по 10.05.2016 року в сумі 58 500 грн. та вихідну допомогу за один місяць в сумі 13500 грн., а всього на загальну суму 506 827 грн. (а.с.49-52).

З вказаного рішення суду вбачається, що наказом № 1 від 01.12.2015 року ДАК «Укрресурси» змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 08.05.2012 року на 01.12.2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року, про що внесено відповідний запис в трудову книжку. Трудову книжку вручити особисто ОСОБА_1 Даний наказ виконано, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці позивача(а.с. 49-52).

При розрахунку заборгованості, суд у своєму рішенні зазначав змінену дату звільнення відповідно до наказу № 1 від 01.12.2015 року.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно наказу №1 від 01 грудня 2015 року ДАК «Укрресурси», на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження виданого ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 22 жовтня 2015 року, зазначено:

«Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостняського районного суд м. Вінниці від 25 січня 2001 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку, яку він вислав цінним листом з описом вкладення. Трудову книжку вручити особисто ОСОБА_1 26 грудня 2015 року (а.с.49-52).

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України та Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Датою звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Оспорюваний наказ виданий 01.12.2015 року, при цьому зазначено, що трудова книжка має бути вручена особисто ОСОБА_1 26.12.2015 року, тобто ДАК «Укрресурси» порушили вимоги передбачені п.п.7 п.4.1 про порядок ведення трудових книжок працівників, відносно того, що датою звільнення має вважатись саме день видачі трудової книжки 26.12.2015 року.

Зокрема, раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції, тобто відповідач зобов»язаний був видати позивачу заповнену трудову книжку з новими відомостями про звільнення, оскільки днем звільнення вважається саме день видачі трудової книжки.

З рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року (а.с.21-23) вбачається, що з АК «Укрресурси» було стягнуто на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за затримку трудової книжки за період з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року в сумі 11322 грн.(а.с. 49-52).

Крім того, слід звернути увагу на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано акціонерну компанію «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 26 грудня 2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку.

На підставі цього рішення був виданий наказ ДАК «Укрресурси» №06/09/17-ІБ від 06.09.2017 року про звільнення ОСОБА_1 та зміни дати звільнення у трудовій книжці (а.с. 49-52).

Отже, враховуючи вище викладене, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року виконано.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо нездійснення координації роботи виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року. Зобовязано Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини здійснити координацію виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року (а.с.72-76).

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року залишено без змін (а.с.77-81).

Оскільки в рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 12.10.2017 року вказано про наявність наказу ДАК «Укрресурси» №06/09/17-ІБ від 06.09.2017 року про звільнення ОСОБА_1 та зміни дати звільнення у трудовій книжці, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року та ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року про наявність вище вказаного наказу судам не було відомо, тому суд приймає дану обставину до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана ВРУ, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення є обовязковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, високі Договірні сторони зобовязуються виконувати остаточні рішення Європейського суд з прав людини в будь яких справах, у яких вони є сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до п. 8 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають виконанню органами державної виконавчої служби з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б)надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції ( 995_004 ), оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Частиною 5 ст. 8 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо зобов»язання виконавця виконати рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004р. не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зазначене рішення суду стало підставою для зміни звільнення позивача з посади. А підстави та обставини, якими вони підтверджуються чи спростовуються, викладаються в описовій та мотивувальній частинах рішення суду, відповідно до ст. 215 ЦПК України. Дане рішення послужило підставою для винесення ряду інших рішень, якими врегульовувалось питання дати звільнення скаржника та відшкодування компенсацій.

Викладених обставин стосується також і наведена в скарзі ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017р., яка передувала видачі наказу ДАК «Укрресурси» №06/09/17-ІБ від 06.09.2017 року. Посилання на невиконання якої за викладених обставин, є також безпідставною.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що на підставі наказу ДАК «Укрресурси» №06/09/17-ІБ від 06.09.2017 року рішення Вінницького міського суду від 11.01.2017 року, яке винесене в процесі виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., і яке на даний час є остаточним, виконано, а відповідно постанова від 06.10.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 49014939 заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2 є правомірною.

Відповідно дії заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2 та начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 є законними.

Керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України, ЗУ Про виконавче провадження, ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Заступника начальника Печерського районного ВДВС м. Києва ОСОБА_2, начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 на дії, бездіяльність та тяганину відмовити.

Ухвала може бити оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя: