Справа № 591/5873/17
Провадження № 4-с/591/71/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у державного виконавця Зарічного ВДВС перебуває виконавче провадження ВП№45548341 з примусового виконання Рішення Зарічного районного суду м. Суми про стягнення коштів з неї на користь ОСОБА_2 17 жовтня 2017 року вона від свого представника отримала фотокопію, зроблену останнім 13.10.2017 року, акту державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області від 30 липня 2016 року про опис та решт майна автомобіля НОМЕР_1. Після отримання та вичення вказаного акту їй стало відомо про те, що її права порушені, а дії державного виконавця під час вчинення вказаної виконавчої дії не відповідають вимогам Закону. Так, у акті опису та арешту майна не зазначено відомості про стан т/з, показники панелі приладів, відмінні характеристики внутрішньої частини (салону) т/з, наявність пошкоджень та інші відмінні ознаки та характеристики. Також не вказно П.І.П., паспортні дані та місце проживання особи, якій описане та арештоване майно передане на зберігання; не зазначено обсяги та строки обмеження. Окрім того, вказаний акт їй не було направлено та, відповідно, вручено. Просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Охтирського міськрайонного ВДВС з приводу не направлення їй копії акту опису та арешту від 30 липня 2016 року; визнати протиправними дії державного виконавця Охтирського ВДВС щодо складення вказаного акту без зазначення в ньому відмінних ознак описаного майна; визнати протиправним а скасувати вказаний акт від 30 липня 2016 року.

Також заявником подане письмове клопотання про поновлення процесуального строку оскарження дій державного виконавця.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав. Пояснив, що про опис та арешт автомобіля заявнику стало відомо ще у 2016 році, але про порушення своїх прав вона дізналася лише після отримання копії акту опису та арешту майна. Лише після ознайомлення з актом, заявник дізналася про те, що опис та арешт автомобіля проведено з порушенням вимог закону.

Державний виконавець Зарічного ВДВС міста Суми скаргу заперечив та зазначив, що заявник обізнана про наявність виконавчого провадження про стягнення з неї коштів та зловживаючи своїми процесуальними правами перешкоджає виконанню судового рішення. Зазначив, що заявнику було відомо про здійснення опису та арешту автомобіля. Зазначив, що з його точки зору акт опису та арешту майна складений з дотриманням вимог закону. Також пояснив, що йому не відомо чи відправлявся заявнику вказаний акт від 30.07.2016 року державним виконавцем Охтирського міськрайонного ВДВС. Просить відмовити у задоволенні скарги за необґрунтованістю.

Охтирський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Сумській області сповіщений про час та місце розгляду справи, але представник до суду не зявився. Подав письмові заперечення проти скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми, дослідивши подані суду докази та оглянувши матеріали виконавчого провадження, вважає що скарга підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_3 перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист виданий Зарічним районним судом м. Суми 28.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2О, боргу в розмірі 421689,60 грн. З примусового виконання вказаного виконавчого документу відкрите виконавче провадження ВП № 45548341.

03 серпня 2016 року заявнику було вручене попередження про необхідність надання 08.08.2016 року автомобіля НОМЕР_2 для проведення примусового виконання судового рішення та здійснення опису автомобіля. (а.с. 40)

Як вбачається з постанови державного виконавця від 08.08.2016 року про розшук майна боржника ВАЗ 21093 д/нВМ5284АС, підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що боржник, отримавши попередження про необхідність надання 08.08.2016 року автомобіля для проведення примусового виконання рішення суду, транспортний засіб для проведення опису не надав (а.с. 41)

У звязку з виявленням автомобіля НОМЕР_2 на КПП в с. Климентове Охтирського району, 29 серпня державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми надано доручення державному виконавцю Охтирського міськрайонного ВДВС провести виконавчі дії, а саме здійснити опис та арешт автомобіля НОМЕР_2. (а.с. 42)

На виконання вказаного доручення державним виконавцем Охтирського міськрайонного ВДВС 30 липня 2016 року на території стаціонарного посту ДПСДАЇ с. Климентове Охтирського району проведено опис та арешт автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується копії акту опису та арешту. (а.с. 43-44).

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу на дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. У триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено з поважних причин.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається із матеріалів даної справи, з даною скаргою на дії державного виконавця заявник звернулася 20 жовтня 2017 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування своїх вимог щодо поновлення процесуального строку заявник та його представник посилаються на те, що про допущені порушення при складанні акту опису та арешту майна, а отже й про порушення своїх прав, заявник дізналася лише після отримання 17.10.2017 року від свого представника копії цього акту, а її представник ознайомився з цим актом лише 13.10.2017 року. При цьому, їй акт опису та арешту майна в супереч вимогам закону не направлявся.

Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено», що в иконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України", зазначивши на те, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Також суд зазначає, що законом (ст. 385 ЦПК України) початок перебігу процесуального строку на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця визначений часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порівняльний аналіз термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться в статті 385 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який заявник не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Наведений вище висновок суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі 6-2469цс16, яка була висловлена щодо тотожних правовідносин, що повязані зі застосуванням строків позовної давності.

З пояснень представника заявника та наданих державним виконавцем копій документів (а.с. 49-56, 59) вбачається, що про проведення опису та арешт спірного автомобіля заявник була обізнана щонайменше з жовтня 2016 року.

З копії звернення заявника до Зарічного ВДВС міста Суми від 26.10.2016 року (а.с. 50-51) вбачається, що ОСОБА_1 просила начальника Зарічного ВДВС: провести перевірку виконавчого провадження 45548241; визнати бездіяльність державного виконавця з приводу не направлення їй акту опису та арешту автомобіля від 30.07.2016 року; зобовязати державного виконавця направити їй вказаний акт від 30.07.2016 року та інш.

З наведеного вбачається, що заявник 26.10.2016 року звернулася фактично зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Зарічного ВДВС з приводу не направлення їй акту опису та арешту, клопотанням про направлення їй цього акту. А отже, не отримавши у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаною про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримала вона від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлена вона із матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Зважаючи на наведене суд вважає, що скарга підлягає залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку для звернення до суду зі скаргою та відсутністю поважних причин для поновлення цього строку.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 383 386 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду (для осіб, що не були присутні при проголошення ухвали суду в той же строк з часу отримання її копії) апеляційної скарги.

Суддя