Справа № 544/676/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М,

представника позивача ОСОБА_1,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 08 серпня 2008 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району. Він є спадкоємцем майна, що належало померлому ОСОБА_5, проте нотаріально оформити своє право на спадщину не може, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Зазначає, що строк ним пропущений з поважних причин, оскільки батько ніколи не говорив, що йому належить земельна ділянка, а правовстановлюючі документи на неї були відсутні. Про існування спадкового майна дізнався уже задовго після спливу строку, визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, тому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 08 серпня 2008 року після смерті ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, суду надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також суду пояснила, що причиною пропуску строку є незнання позивача про наявність спадкового майна, а Державний акт на земельну ділянку серед інших документів померлого позивач знайшов, коли йому сказали, що спадкоємцю належала земельна ділянка.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказах, про що було надано письмову заяву.

Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечував, про що надав суду відповідну заяву, в якій просив також розглянути справу в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи відповідач визнав позов ОСОБА_6 Проте суд вважає, що визнання відповідачем позову суперечить закону, так як відповідач визнає безпідставний позов, тому дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду.

Судом установлено, що на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації № 458 від 30 грудня 2005 року на імя ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,7500 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району (а.с.5).

08 серпня 2008 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4).

Позивач ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯІ № 203200 (а.с.9).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як спадкоємець першої черги ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

Позивач вказує, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки не знав, що на праві власності батьку належить земельна ділянка, а державний акт на право власності на неї, серед інших документів померлого був відсутній. Про те, що спадщина, яка відкрилася 08 серпня 2008 року після смерті спадкодавця, ніким не прийнята та не успадкована він дізнався вже після спливу строку для прийняття спадщини.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що не є поважною причиною те, що позивач не знав про існування спадкового майна, але вже задовго після спливу строку, визначеного законом для прийняття спадщини, він дізнався про існування спадкового майна. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що вказані причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Інших причин пропуску строку позивачем не вказано. Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини сплинуло більше 9 років.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з указаних підстав.

Керуючись ст.5-11, 57-60, 209, 212-214, 223, 292 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна