Справа № 364/1160/15-ц
Провадження № 4-с/364/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Гулик М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 КРЕДИТ» (далі ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, заінтересовані особи: особа, рішення, дія або бездіяльність якої оскаржується, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області) ОСОБА_3; боржник ОСОБА_4, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 23.02.2017 р. надійшла скарга ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, підписана представником ОСОБА_5 (довіреність від 31.08.2016 р. № 62), на дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. з вимогами: визнати неправомірною бездіяльність названого державного виконавця по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню № 52391868; визнати незаконною і скасувати постанову цього державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.11.2016 р. по згаданому виконавчому провадженню; зобовязати державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 52391868.

Обґрунтовуючи подану до суду скаргу Заявник зазначив у ній, що на виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 12.07.2016 р. у цивільній справі № 2/364/15/16, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» до ОСОБА_4 і стягнуто з відповідача заборгованість, 12.09.2016 р. видано виконавчий лист; 30.09.2016 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52391868 з примусового виконання згаданого рішення суду, а 30.11.2016 р. постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) у звязку з відсутністю майна у Боржника. Цю постанову від 30.11.2016 р. Заявник просить суд визнати незаконною і скасувати, стверджуючи про відсутність підстав для її винесення, оскільки державним виконавцем не вчинено усіх передбачених законом заходів з розшуку майна Боржника та забезпечення виконання зазначеного вище рішення Володарського районного суду Київської області від 12.07.2016 р.

У судові засідання 06, 20 та 27.03.2017 р. особи, які беруть участь у справі, не зявилися.

Заявник надіслав до суду заяви про неможливість явки представника в судове засідання 06 та 27.03.2017 р. з проханням здійснювати розгляд без їх участі (отримано судом відповідно 01 та 24.03.2017 р.).

Зацікавлена особа старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. надіслала до суду клопотання від 03.03.2017 р. з проханням перенести розгляд справи з 06.03.2017 р. (отримано судом 06.03.2017 р.), а також заперечення на скаргу від 16.03.2017 р. (отримано судом 20.03.2017 р.) з копіями матеріалів виконавчого провадження (отримані судом 21.03.2017 р.).

У зазначених запереченнях старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. просить залишити скаргу на її дії без задоволення, оскільки після відкриття 30.09.2017 р. виконавчого провадження № 52391868 нею 04.10.2016 р. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, направлено запити в реєструючи органи для встановлення майнового стану боржника. Згідно з відповідною інформаційною довідкою з державних реєстрів від 30.11.2016 р. за боржником нерухоме майно не зареєстроване, так само як і автотранспортні засоби, в тому числі великовантажні та інші технологічні транспортні засоби (відповіді від 26.10.2016 р. Головного сервісного центру та Головного управління Держпраці у Київській області). Згідно з актом державного виконавця від 27.10.2016 р. виходом (виїздом) виконавця за адресою Боржника: вул. Молодіжна, 9, с. Лобачів, Володарський р-н, Київська обл., належного йому майна також не виявлено. Саме тому державним виконавцем було винесено 30.11.2016 р. оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV у звязку з відсутністю майна у Боржника, а також розяснено стягувачеві його право повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом встановлених законом строків. Крім того, державний виконавець поінформував суд про неможливість надати відповіді на її запити «з ДФС ПФУ (відсутність рахунків), що надійшли в ЄДРВП (станом на час ведення виконавчого провадження)», у звязку з «впровадженням з 05.01.2017 Автоматизованої системи виконавчих проваджень та незбереженням попередньої інформації, що надає ДФС та ПФУ з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень».

Зацікавлена особа Боржник ОСОБА_4, згідно з поштовим повідомленням, відмовився від одержання судових повідомлень.

З огляду на наведене та положення статті 386 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, беручи до уваги предмет скарги, додані до неї та надіслані державним виконавцем документи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, визнавши поважними причини неявки в судове засідання Заявника та державного виконавця, зазначені ними в поданих до суду документах.

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши скаргу Заявника і додані до неї документи, клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, заперечення державного виконавця та надіслані нею копії матеріалів виконавчого провадження № 52391868, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд встановив таке.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 12.07.2016 р. задоволено позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» до ОСОБА_4 та стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 517 439 грн. 24 коп. Рішення суду набрало законної сили 10.08.2016 р., виконавчий лист видано судом 12.09.2016 р. (а.с. 8, 50).

30.09.2016 р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. за зазначеним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 52391868, що підтверджується відповідною постановою державного виконавця (а.с. 55, 56, 77).

04.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 57, 58, 78).

05.10.2016 р. державним виконавцем надіслано запити, на які нею одержано відповіді: 14.12.2016 р. від Державної інспекції сільського господарства в Київській області про те, що на Боржника ОСОБА_4 не зареєстровано техніки (лист від 07.12.2016 р. № 05-09/3034, а.с. 59); 03.11.2016 р. від Головного управління Держпраці у Київській області про те, що великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, за ОСОБА_4 не зареєстровані (лист від 26.10.2016 р. № 11/11061, а.с. 60); 03.11.2016 р. від Головного сервісного центру МВС України про те, що транспортні засоби за ОСОБА_4 не зареєстровані (лист від 26.10.2016 р. № 31/27-3017, а.с. 61).

27.10.2016 р. державним виконавцем складено акт про те, що її виходом за адресою: вул. Молодіжна, 9, с. Лобачів, Володарський р-н, Київська обл., належного Боржникові майна не виявлено (а.с. 63).

30.11.2016 р. державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за якою відомості за вказаними державним виконавцем параметрами відсутні (а.с. 62).

30.11.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, яку надіслано Заявникові листом, датованим двома датами: 30.11.2016 р. та 02.02.2017 р. (а.с. 48,49, 80).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що відповідно до приписів пункту 9 частини другої статті 129, статті 1291 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Суду, зокрема, від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012, від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012, від 26.06.2013 р. № 5-рп/2013).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яку суди України застосовують як джерело права разом із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) при розгляді справ (частина перша статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43 рішення ЄСПЛ від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України»). У пунктах 51, 54 «пілотного» рішення від 05.10.2009 р. у справі «ОСОБА_6 проти України» ЄСПЛ повторив свої принципові позиції, викладені раніше, зокрема й в згаданому рішенні у справі «Шмалько проти України», що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Законодавство України про виконавче провадження,так само як і європейські стандарти, визначають виконавче провадження завершальною стадією судового провадження та зобовязують державного виконавця вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, наділивши його для цього широким колом повноважень, прав і можливостей (зокрема, статті 1, 11 Закону № 606-XIV).

Закон № 606-XIV, який діяв на час відкриття виконавчого провадження № 52391868, суд застосовує до спірних правовідносин на підставі пункту 7 розділу XIII чинного Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), згідно з яким виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень стаття 32 Закону № 606-XIV визначає: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За частиною першою статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі до повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень частин другої, пятої, шостої статті 52 Закону № 606-XIV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Крім того, частина восьма статті 52 Закону № 606-XIV встановлює, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання, а в подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. При цьому виконавчі дії з виконання рішення майнового характеру проводяться державним виконавцем протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина друга статті 30 названого Закону).

З матеріалів справи судом встановлено, що на порушення наведених законодавчих вимог старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. проводила виконавчі дії з виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 12.07.2016 р. про стягнення із ОСОБА_4 на користь Заявника заборгованості за виданим цим судом виконавчим листом (а.с. 8, 50) упродовж двох місяців: з 30.09.2016 р. дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 56, 77) до 30.11.2016 р. дня винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 49, 80). При цьому постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена державним виконавцем без отримання відповідей на всі її запити, оскільки, як видно з листа Державної інспекції сільського господарства в Київській області, надісланого у відповідь на запит державного виконавця, він датований 07.12.2016 р., а одержаний державним виконавцем 14.12.2016 р. (а.с. 59), тобто вже після винесення 30.11.2016 р. оскаржуваної постанови.

Крім того, як встановлено судом з копій матеріалів виконавчого провадження, доданих до заперечення державного виконавця на скаргу Заявника, перевірка щодо виявлення нерухомого та рухомого майна Боржника та його майнових прав, отримання інформації про його доходи було здійснено державним виконавцем одноразово протягом двох місяців виконавчого провадження, а не кожні три місяці, як це передбачено частиною восьмою статті 52 Закону № 606-XIV.

Доказів про дотримання інших вимог частини восьмої статті 52 Закону № 606-XIV щодо проведення державним виконавцем кожні два тижні перевірки з метою виявлення рахунків боржника до суду не надано, так само як і документально підтверджених керівними уповноваженими особами органів державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доказів втрати даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у звязку з впровадженням нової Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на що посилається старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. у своїх запереченнях як на причину відсутності відповідей на її запити з ДФС і ПФУ щодо відсутності рахунків у Боржника.

Відповідно до положень частини третьої статті 10, статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом також не береться до уваги копія акта старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. від 27.10.2016 р. про те, що виходом державного виконавця за адресою: вул. Молодіжна, 9, с. Лобачів, Володарський р-н, Київська обл., належного Боржникові майна не виявлено. Цей акт складено без залучення понятих та підписано лише державним виконавцем без понятих і сторін виконавчого провадження (а.с. 63).

Згідно з частиною першою статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Стаття 22 Закону № 606-XIV, на яку державний виконавець посилається в згаданому акті як на підставу незалучення понятих, регламентує строки предявлення виконавчих документів до виконання. Натомість питання залучення понятих до провадження виконавчих дій врегульовано статтею 15 зазначеного Закону, відповідно до приписів якої виконавчі дії можуть провадитися за присутності понятих; присутність понятих обовязкова, зокрема, під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна. Аналогічні вимоги щодо обовязкового залучення понятих закріплено частиною другою статті 22 Закону № 1404-VIII.

Аналіз копій матеріалів виконавчого провадження № 52391868, доданих до заперечення старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В., також дозволяє суду дійти висновку про невідповідність вимогам Закону № 606-XIV дій державного виконавця з повернення стягувачеві виконавчого документа і завершення виконавчого провадження № 52391868 з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог пункту 2 частини першої, частини другої, четвертої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність зазначених обставин державний виконавець складає акт, а про повернення стягувачу виконавчого документа виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Зазначеного в частині другій статті 47 Закону № 606-XIV акта про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві (або його копії) старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. суду не надано, а постанова державного виконавця від 30.11.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві надіслана йому не в триденний строк, як це вимагається частиною четвертою статті 47 Закону № 606-XIV, а лише у лютому 2017 року, тобто більше ніж через два місяці після винесення оскаржуваної постанови. Наведене підтверджується копією супровідного листа державного виконавця до Заявника, датованим лютим 2017 року (а.с. 48), з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.11.2016 р. (а.с. 49), а також копією поштового конверта та результату відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором 473 від 15.02.2017 р. (а.с. 11, 12).

З огляду на названі копії судом встановлено, що оскаржувана Заявником постанова про повернення йому виконавчого документа від 30.11.2016 р. відправлена лише 07.02.2017 р. і отримана ним 10.02.2017 р. Тому при зверненні Заявника до суду зі скаргою, датованою 20.02.2017 р., встановлений законом десятиденний строк оскарження рішень, дій і бездіяльності державного виконавця Заявником не був пропущений.

За таких обставин суд вважає, що старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. не було вчинено всіх передбачених законом дій з виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 12.07.2016 р., а її дії щодо завершення виконавчого провадження № 52391868 та винесення 30.11.2016 р. постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа є неправомірними.

Відповідно до положень частини першої статті 82 Закону № 606-XIV, частини першої статті 383, частини другої статті 384, статті 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи; скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з частинами першою, другою статті 387, частиною першою статті 389 ЦПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи; про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

За приписами частин першої, третьої статті 51 Закону № 606-XIV у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду; про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

На підставі викладеного та відповідно до пункту 7 розділу XIII Закону № 1404-VIII, статей 1, 6, 11, 15, 22, 30, 32, 47, 51, 52, 82 Закону № 606-XIV, керуючись статтями 10, 11, 57, 59, 60, 208-210, 197, 222, 223, 291-294, 296, 383-387, 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню № 52391868.

Визнати неправомірною і скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Власюк С.В. від 30.11.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню № 52391868.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження № 52391868, відкрите за заявою стягувача на підставі виконавчого листа, виданого 12.09.2016 р. Володарським районним судом Київської області у цивільній справі № 2/364/15/16 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» заборгованості.

Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомити в установлені законом строки про виконання цієї ухвали Володарський районний суд Київської області та ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2

Копії ухвали направити: до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для виконання, ПАТ «ОСОБА_1 КРЕДИТ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 та зацікавленій особі ОСОБА_4 до відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Л.А. Макаренко