АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6367/17 Справа № 196/1153/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою.

19 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення спору про визнання недійсними договорів оренди землі.

Позивач ОСОБА_2 заявив клопотання про обєднання даних справ в одне провадження.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року клопотання відповідача ОСОБА_4 задоволено, провадження по справі зупинено, в задоволенні клопотання позивача про обєднання в одне провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року в частині зупинення провадження скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України та прийшов до висновку про неможливість розгляду даної справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п.4 ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції в ухвалі посилався на те, що прийняте рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів оренди землі матиме значення для вирішення даної справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у звязку з тим, що дійсно питання про визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 15 березня 2016 року не може бути вирішене до розгляду справи про визнання недійсними договорів оренди землі від 30 грудня 2009 року.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законного сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5