АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/301/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії та постанову головного державного виконавця Уманського МВДВС ГТУЮ у Черкаській області Бойко Т.Д. від 02 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження ,-

в с т а н о в и л а :

09 вересня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на дії та постанову головного державного виконавця Уманського МВДВС ГТУЮ у Черкаській області Бойко Т.Д, посилаючись на те, що 02 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби управління ГТУЮ в Черкаській області Бойко Т.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП № 50020281 згідно до виконавчого листа № 22-ц/793/1405/15, виданого 26 січня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області.

Скаржник зазначає у скарзі, що він є стягувачем у вказаній постанові, однак він з нею не згідний, вважає незаконною та необґрунтованою постанову про закінчення виконавчого провадження, так як в провадженні УМВС ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження ВП № 50020281 щодо виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року про зобов'язання ОСОБА_9 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових та продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1, шляхом перенесення розташованої на орендованій нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 тимчасової споруди павільйону-кафе і розміщення цього об'єкта відносно належного ОСОБА_6 магазину промислових і продовольчих товарів у відповідності з вимогами п. 3.5 Державних будівельних норм 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відставні не менше 10 м, яке на його думку не виконано, а відповідно до постанови ДВС від 02 вересня 2016 року закінчено виконавче провадження, так як фактично рішення суду виконано.

У зв'язку з цим ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаною скаргою та просив суд визнати неправомірними дії Головного державного виконавця УМВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Бойко Т.Д. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП № 50020281 згідно виконавчого листа № 22-ц/793/1405/15, виданого 26 січня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області та скасувати вказану постанову державного виконавця, стягнути з осіб, дії яких оскаржуються судові витрати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її ухваленні судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що суддя мав заявити собі самовідвід, так як він розглядав цивільну справу за його позовом до ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та зобов'язання вчинити певні дії. Також судом першої інстанції не надано повної оцінки всіх доказів по справі. Просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року та постановити ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_9, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею матеріалів справи на новий розгляд, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, рішення суду виконано згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, тому посилання заявника на те, що в рішенні суду під тимчасовою спорудою павільйоном кафе мається на увазі не один об'єкт, сказаний у виконавчому листі, а всі об'єкти, не залежно від їх характеру і призначення, які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 на відстані, меншій ніж 10 метрів до магазину промислових і продовольчих товарів ОСОБА_6, не було підтверджено в суді наданими заявником документами.

Однак, колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції повністю не погоджується, оскільки судом порушено вимоги процесуального права, є невідповідність висновків суду обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції на виконанні в державного виконавця Бойко Т.Д. перебував виконавчий лист № 22-ц/793/1405/15, виданий 26 січня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області, про зобов'язання ОСОБА_9 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових та продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1, шляхом перенесення розташованої на орендованій нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 тимчасової споруди павільйону кафе і розміщення цього об'єкту відносно належного ОСОБА_6 магазину промислових і продовольчих товарів у відповідності з вимогами п.3.5 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстані не менше 10 м.

02 вересня 2016 року головний державний виконавець Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бойко Т.Д. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП № 50020281 згідно з виконавчим листом № 22-ц/793/1405/15, виданим 26 січня 2016 року Апеляційним судом Черкаської області. Виконавче провадження закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у зв'язку з виконанням рішення суду (а. с. 6).

Згідно даних акта державного виконавця від 01 вересня 2016 року усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_6 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових та продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1, шляхом перенесення (демонтажу) розташованої на орендованій нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 тимчасової споруди павільйону кафе відносно належного ОСОБА_6 магазину промислових і продовольчих товарів у відповідності з вимогами п.3.5 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстані не менше 10 м (а. с. 4).

Однак, колегія суддів вважає, що державний виконавець прийшов до передчасного висновку про виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України та ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 цього ж Закону України виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно листа № 13060-5 від 19 серпня 2016 року станом на 18 серпня 2016 року боржником не виконано рішення суду, а боржнику направлено вимогу, якою зобов'язано ОСОБА_9 виконати рішення суду в термін до 30 серпня 2016 року (а. с. 24).

Згідно листа № 14407-5 від 13 вересня 2016 року Уманського міського відділу державної виконавчої служби 01 вересня 2016 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання рішення суду за адресою АДРЕСА_1 в та перевірено виконання боржником рішення суду, в ході перевірки встановлено, що боржником повністю демонтовано тимчасову споруду павільйону-кафе, який являв собою каркас, виготовлений з металевої труби і покриття у вигляді синтетичного тенту з ПВХ покриття, тому на відстані 10 метрів від нежитлової будівлі магазину продовольчих та промислових товарів усунуто перешкоди в користуванні (а. с. 25-26). Однак, як вбачається із фотографій, наданих скаржником, що дане рішення суду не виконано, оскільки навіть візуально вбачається, що відстань між спорудами не становить 10 метрів, тому судом не перевірено чи виконано повністю рішення суду згідно виконавчого листа та суд передчасно дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 (а. с. 8-10).

Вірними є посилання апелянта на те, що відсутнє документальне, графічне та схематичне підтвердження того, що є рішення є виконаним або ж невиконаним, як було зазначено при складання акту, про те, що станом на 18 серпня 2016 року боржником не виконано рішення суду.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що немає документального підтвердження та фіксації в процесуальних документах обставин існування та демонтажу навісів на момент складання процесуальних документів.

Крім того, представником державної виконавчої служби в суді першої інстанції не надано будь-яких доказів того, що стягувач мав змогу бути присутнім при виїзді представників ДВС для засвідчення факту виконання рішення суду.

Згідно заяви ОСОБА_6 за № 348 від 08 серпня 2016 року начальником Уманського РВ Управління ДСНС України у Черкаській області було надано відповідь № 673 від 15 вересня 2016 року, з якої вбачається, що виїздом на місце встановлено, що протипожежна відстань між існуючою будівлею магазину промислових і продовольчих товарів гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та будівлею тимчасової споруди (торгового павільйону) гр. ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 становить менше 10 м., що є порушенням п. 3.25а ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» (а. с.29).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального законодавства, оскільки суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що рішення суду першої інстанції виконано у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали скарги підлягають поверненню до суду першої інстанції для нового розгляду в іншому складі суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, тому ухвала суду першої інстанції від 21 листопада 2016 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а матеріали скарги слід передати до суду першої інстанції для нового розгляду в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 3 ч.1 ст. 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії та постанову головного державного виконавця Уманського МВДВС ГТУЮ у Черкаській області Бойко Т.Д. від 02 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження - скасувати, матеріали справи за скаргою ОСОБА_6 на дії та постанову головного державного виконавця Уманського МВДВС ГТУЮ у Черкаській області Бойко Т.Д. від 02 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :