У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Сумського обласного центру зайнятості, Шосткинського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 13-к від 08 лютого 2016 року про його звільнення, поновити його на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Шосткинського міськрайцентру зайнятості населення з 11 лютого 2016 року. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2016 року по 01 березня 2017 року у сумі 51 085,11 грн з наступним відрахуванням суми всіх необхідних платежів та зборів, а також 5 000 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що в Шосткинському центрі зайнятості він працював з вересня 1993 року на різних посадах, а з 01 квітня 2015 року на посаді провідного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних.

10 лютого 2016 року наказом Сумського обласного центру зайнятості від 08 лютого 2016 року № 13-K його було звільнено з вказаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників.

Вказане звільнення вважає незаконним, оскільки, як дізнався згодом, його посада не скорочувалась, а була скорочена посада заступника начальника відділу. Про зміни в штатних розписах ніхто не повідомляв та обговорень не було. Пояснень від директора щодо того, чому саме він підлягає звільненню він не отримав, тому вважає причиною звільнення особисті непорозуміння між ним і директором Шосткинського центру зайнятості.

Зазначає, що відповідачем порушено вимоги ст. 42 КЗпП України, щодо переважного права на залишення на посаді, оскільки має 23 роки професійної діяльності на державній службі, також має дві вищі освіти. Крім того виборний орган первинної профспілкової організацій згоди на його звільнення не надавав.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявникпосилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм трудового законодавства.

Крім того, оскільки ОСОБА_2 не є членом профспілкового комітету, а Шосткинський міськрайонний центр зайнятості не має відповідної організації, тому доводи позивача про незаконність свого звільнення без згоди профспілки безпідставні.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумського обласного центру зайнятості, Шосткинського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ