Справа № 307/495/17
Провадження № 2/307/612/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що у відповідності до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21.03.2014 р. ОСОБА_1 наданий кредит у сумі 5480.14 грв. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та продовжує ухилятися від виконання зобовязання.

Станом на 06.02.2017 року за ним рахується заборгованість у сумі 13276.77 грв., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 4809.48 грв., заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 2364.47 грв., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом у сумі 5386.36 грв. та заборгованості за штрафами відповідно до п.п. 2.2. генеральної угоди у сумі 712.46 грв.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Просить розглядати справу в його відсутності та не заперечує відносно заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися. Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду заперечення щодо позовних вимог банку. Посилається на те, що ОСОБА_1 не отримував грошові кошти від позивача, тому в нього немає обовязку їх повертати і платити за користування ними разом з іншими платежами.

Подана позивачем копія анкети-заяви від 28.09.2011 р. не є кредитним договором та є нечитабельною.

В ній не вказано ні кредитного ліміту, ні виду картки, яку бажає отримати клієнт, ні валюти кредитних коштів, ні строку дії картки і кредитного договору, ні відсотків за користування кредитом.

Отже, сторони в будь-якому разі не узгодили істотні умови кредитного договору, а тому відповідач взагалі не може нести договірну відповідальність перед позивачем, так як договір не укладений.

Інші додані позивачем до матеріалів справи документи на російській мові відповідачу не надавалися для ознайомлення, тому не містять його підпису. ОСОБА_1 не має вищої освіти та не володіє російською мовою. Ця мова не використовується у банківському діловодстві на території України.

Позивач не подав докази видачі кредитної картки і пін-коду до неї на підставі кредитного договору, а тому він не зміг би скористатися карткою для отримання коштів якби банк вручив відповідну картку. Не подано також доказів існування коштів на нібито виданій картці.

У матеріалах справи відсутній первинний бухгалтерський документ, який підтверджує видачу коштів позичальнику, а договір, на який посилається ПАТ КБ "Приватбанк" у позовній заяві не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує операцію передачі кредитних коштів.

Відповідно до п. 4.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженому постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р., при безготівкових розрахунках оформляються (у паперовому або електронному вигляді) меморіальні документи, до яких належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші платіжні інструменти, визначені нормативно-правовими актами НБУ. Однак, банк не надав суду жодного із перерахованих документів.

Просить у задоволенні позовних вимог банку відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 цього ж Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 27 ЦПК, поряд з іншими правами та обов'язками осіб, які беруть участь у справі вказано і право брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 64 цього ж кодексу письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 21.03.2014 р., укладеної між Приватбанком і ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості (а.с.4, 5). Крім того до позовної заяви додано анкету-заяву ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.09.2011 р. (а.с. 6). До цієї анкети-заяви приєднано витяг із умов та правил надання банківських послуг на 24-х аркушах, які відповідачем не підписані. Більше жодних документів банком суду надано не було.

У відповідності до вимог ст. 64 ЦПК України суд двічі направляв позивачу листи із нагадуванням надати оригінали документів приєднаних до позовної заяви, а також надати інші докази, які він вважає за необхідне (а.с. 64, 68). Однак банк проігнорував вказані листи у спосіб що межує із проявом неповаги до суду, надавши суду рекомендацію надіслати на адресу банку винесене у встановленому законодавством порядку рішення про витребування інформації, що становить банківську таємницю.

Главою 3 розділу III ЦК України чітко регламентований порядок та випадки подання і витребування доказів.

Норма про витребування доказів у позивача в ній не передбачена.

Порядок подання доказів сторонами встановлений ч.ч. 1, 2 статті 131 згідно яких сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

У звязку з цим суд розглядав справу на підставі доказів наданих позивачем.

Оглянувши копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 21.03.2014 р., укладеної між Приватбанком і ОСОБА_1, підписання якої відповідачем його представник заперечив, яка читається не всюди, суд зясував, що вона стосується кредитного договору № SAMD№1408 від 28.09.2011 року. Оригінал, або копію цього договору суду надано не було. Натомість банк приєднав до позовної заяви анкету-заяву ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.09.2011 р. та витяг із умов та правил надання банківських послуг.

Будь-якого взаємозвязку між цими документами суд не знайшов.

Доказів отримання відповідачем коштів банк суду також не надав. Тому в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, слід відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 27, 57-64, 197, 209, 213-215ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.