АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/521/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1512/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - Балац Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Балац Тетяна Петрівна про визнання заповіту недійсним,

встановила:

В квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом та просила визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_8, посвідчений 05.11.2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Балац Т.П.

В обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8, спадкоємцями після смерті якого є вона, відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона довідалась про існування заповіту від 05.11.2015 року, згідно з яким ОСОБА_8 на випадок свої смерті заповів все своє майно сину ОСОБА_2 На час складання заповіту батько знаходився у Хмельницькій обласній лікарні у реанімаційному відділенні, а тому внаслідок стану здоров'я він не усвідомлював значення своїх дій. Крім того, підпис на заповіті не належить ОСОБА_8 У зв'язку з цим нотаріусом, який посвідчував заповіт, були порушені вимоги глав 3,4,6,9 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Горщар А.Г.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 39

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказала, що судом першої інстанції не враховано відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_8 на укладення заповіту. Також, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, чим позбавлено позивача на подання доказів в обґрунтування позовних вимог.

Представник апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Балац Т.П., заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Апелянт ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7 повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_8 під час складання і посвідчення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_8

05 листопада 2015 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Балац Т.П. та зареєстрований в реєстрі за №998.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Обґрунтовуючи недійсність заповіту, позивач посилалася на те, що її батько ОСОБА_8 на момент складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також заповіт ним не підписувався.

Допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що під час посвідчення заповіту ОСОБА_8 знаходився у свідомості, розумів значення своїх дій. Заповіт нотаріус зачитала для нього уголос, після чого він поставив на ньому свій підпис.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами (стаття 212 ЦПК України), будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №62 від 06.02.2017 року враховуючи вкрай тяжкий стан ОСОБА_8 в день складання заповіту в динаміці з погіршенням, встановити чи міг заповідач розуміти значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту не представилось можливим.

Проведеною у справі судово-психіатричною експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність спадкодавця у момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України.

Частинами 1, 5 ст.1253 ЦК України передбачено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

У тексті заповіту зроблено відмітку про те, що у зв'язку із хворобою заповідача та на його особисте прохання заповіт, який прочитано вголос, підписав ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, підписи яких містяться в тексті заповіту.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.10.2017 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України.

Як вбачається з повідомлення експерта Хмельницького НДЕКЦ МВС України від 24.10.2017 року для всебічного та об'єктивного дослідження експерту необхідно надати достовірні вільні зразки підпису і почерку ОСОБА_8 на 20-30 документах, які за часом виготовлення відповідають досліджуваному документу.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_1 пояснив, що у зв'язку з відсутністю у позивача вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_8 справу слід розглянути на підставі наявних доказів.

За таких обставин, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на момент посвідчення заповіту заповідач ОСОБА_8не підписував заповіт.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, щона момент посвідчення заповіту ОСОБА_8 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а також, що ним не підписувався заповіт, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова