Номер провадження: 22-ц/785/1935/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Станкевича В.А., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи ОСОБА_2, про визнання батьківства,-

встановила:

31 липня 2014р. ОСОБА_4 звернувся з позовом, який остаточно уточнив просив суд:

- визнати його батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису № 2107 від 20 грудня 2007р. про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, виключивши відомості про ОСОБА_5 як батька дитини, та включивши відомості про ОСОБА_4 як батька дитини, змінити прізвище дитини з «Михайлевський» на прізвище «Поляков» та по-батькові дитини змінити з «Русланович» на «Олександрович»;

- стягнути на його користь з відповідача судові витрати в розмірі 13319 грн. 60коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказав, що з 2005р. до лютого 2007р. він зустрічався та підтримував тісні, в тому числі і інтимні, відносини з ОСОБА_2, але жили вони окремо та спільне господарство не вели.

Позивач вважає, що від даних відносин ОСОБА_2 народила 12 листопада 2007 року дитину - ОСОБА_6, батьком якого є він. Однак на момент народження дитини ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, якого й було записано батьком дитини.

В 2014р., він випадково зустрівши ОСОБА_2 з дитиною, побачив, що дитина схожа на нього. Він зробив генетичне дослідження, відповідно до якого вірогідність його біологічного батьківства відносно дитини ОСОБА_6 складає 99,99999 %. Лише після отримання вищевказаного дослідження він звернувся до суду з вказаним позовом у ліпні 2014 року.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_5 позов не визнав та вважає, що дитина, яку народила ОСОБА_2 від нього, що позивачу з самого початку було відомо, що дитина від нього, а необхідність підтвердити це документально виникла після відмови надати дозвіл на виїзд в Росію, що експертизу було проведено з порушенням вимог закону.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що позивачем пропущений річний строк для звернення до суду з позовом.

Залучена до участі у якості третьої особи ОСОБА_2 просила позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити, та пояснила, що вона мала інтимні стосунки і з позивачем ОСОБА_4 і з відповідачем ОСОБА_5, але експертним дослідженням було встановило, що вірогідність біологічного батьківства позивача ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_6 складає 99,99999%. ОСОБА_2 пояснила, що відповідач незадовільно ставився до сина, та через деякий час після розірвання шлюбу перестав допомагати їй матеріально, не сплачує аліменти на дитину, ОСОБА_2 стверджувала, що відповідач знав, що він не є батьком дитини, оскільки у нього не може бути своїх дітей, та він погодився з нею одружитися і визнати дитину як свого сина.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016р. у задоволені позову ОСОБА_4 було відмовлено (том 1 а.с.203-206).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 і представника ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_4 просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_4 у задоволені позову, не прийняв до уваги усі обставини по справі, та безпідставно не прийняв до уваги основний доказ висновки генетичної експертизи, якою було встановлено, що вірогідність біологічного батьківства позивача ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_6 складає 99,99999% (том 1 а.с.212-219, а.с.221-226).

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_4, які підтримали апеляційні скарги, відповідача ОСОБА_5, адвоката в його інтересах, які просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовивши у задоволені позову ОСОБА_4, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_4 підтримував інтимні стосунки із третьою особою ОСОБА_2 до лютого 2007р., що він знав про вагітність ОСОБА_2, неодноразово спілкувався із нею та дитиною після її народження, тому суд вважав, що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений ст. 129 СК України, оскільки позивач не надав суду докази тому, що він дізнався або міг дізнатися про своє батьківство тільки в червні 2014р.

Судова колегія не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, та вважає, що висновки суду ґрунтуються на неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що згідно п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Також судова колегія, вважає, що суд першої інстанції з формальних підстав відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4, пославшись на пропуск ним строку позовної давності для звернення з вказаним позовом, не врахувавши при цьому не лише відповідні докази по справі, а і не врахувавши інтереси неповнолітньої дитини.

Так, суд першої інстанції вказав, що дійсно між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 тривалий час, а саме до лютого 2007р. існували інтимні стосунки. В грудні 2006р. ОСОБА_2 познайомилася із відповідачем ОСОБА_5, з яким з січня 2007р. також почала підтримувати інтимні стосунки. В лютому 2007р. ОСОБА_2 дізналася, що вона вагітна та повідомила про це ОСОБА_5, який запропонував їй жити разом та одружитися. 09 листопада 2007р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружилися, та ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_6.

12 листопада 2007р. ОСОБА_2 народила дитину сина ОСОБА_6. Батьком дитини був записаний ОСОБА_5, з яким ОСОБА_2 в той час знаходилася у зареєстрованому шлюбі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покази ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_5 знав, що він не є біологічним батьком дитини.

Вказані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи № 12 від 11 липня 2014р., при якому молекулярно-генетичним аналізом ДНК було встановлено, що громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ймовірністю 99,9999%, батьківство практично доведене (том 1 а.с.16-22).

Вказаному висновку, суд першої інстанції взагалі не надав будь-яку правову оцінку для правильного вирішення вказаного судового спору.

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015р. за клопотанням відповідача ОСОБА_5 було призначено по справі проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (том 1 а.с.81).

Згідно висновку експертизи №5П від 13 липня 2015р., проведеної сектором молекулярно-генетичної експертизи відділу спеціальних видів експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області, було встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, може бути сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ймовірність даної події складає 99,99999845%. Також експертами вказано, що у звязку з відсутністю зразка крові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зарок не надано експерту), відповісти на поставлене запитання, чи являється ОСОБА_5 батьком ОСОБА_6, не представляється можливим (том 1 а.с.93-96).

При цьому з матеріалів цивільної справи вбачається, що експерт неодноразово направляв до суду клопотання про необхідність надати експерту зразок крові ОСОБА_5, який про це був належним чином сповіщений, але такий зразок ОСОБА_5 без поважних причин експертам не надав (том 1 а.с.84, і 84 зворот, а.с.86, і 86 зворот, а.с.89 і 89 зворот).

Вказаному висновку експертів, а також тій обставині, що ОСОБА_5 без поважних причин не надав експерту зразок крові, суд першої інстанції також не надав відповідну оцінку.

В період розгляду справи в апеляційної інстанції від експертів сектору молекулярно-генетичної експертизи відділу спеціальних видів експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області надійшов лист про допущену помилку при проведені експертного дослідження за висновком від 13 липня 2015р. №5П (том 1 а.с.243).

З урахуванням вищевказаного листа ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2016р. за клопотанням представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 було призначено по справі проведення повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_6 (том 2 а.с.9-10).

Висновком експерта №959 від 20 січня 2017р., проведеної сектором молекулярно-генетичної експертизи відділу спеціальних видів експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області, було встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, може бути біологічним сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ймовірність даної події складає 99,99999845% (том 2 а.с.27-42).

Наявні в справі відомості засвідчують походження дитини ОСОБА_6 від ОСОБА_4, протилежного не встановлено, відтак, зважаючи на наполегливу позицію ОСОБА_4, як особи, яка вважає себе батьком дитини, та на визнання ОСОБА_2 батьком дитини саме ОСОБА_4, та не надання відповідачем ОСОБА_5 доказів на спростування обставин, на які посилався ОСОБА_4, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення батьківства.

Відповідно до положень статті 134 СК України рішення суду про визнання батьківства є підставою внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

ОСОБА_4 надані докази на підтвердження понесення ним судових витрат в сумі 10461 грн. 60 коп., які слід стягнути з відповідача ОСОБА_5, а саме: 243 грн. 60 коп. судовій збір, витрати за проведення експертизи 5076грн., витрати на правову допомогу в сумі 5142 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, розрахунком про надання правової допомоги - том 1 а.с.1, 97,118-125.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 і апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2016р. скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання батьківства задовольнити частково.

Визнати батьківство громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженого х. Шарашкі, Новоанненського району, Волгоградської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Одеса, народженого громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6).

Рішення суду про визнання батьківства є підставою внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 10461 грн. 60коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді В.А.Станкевич

ОСОБА_7