Справа № 162/1027/16-ц
Провадження № 2/162/10/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Гичук О.М.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача -- ОСОБА_4 -- ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

07 листопада 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до Седлищенської сільської ради звернувся ОСОБА_2.

В уточнених позовних вимогах від 20 грудня 2016 року позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті рідного брата -- ОСОБА_7.

Позовні вимоги умотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_8. Після смерті матері залишились спадкове майно, спадкоємцями за заповітом якого були він та його брат ОСОБА_7. Позивач не прийняв спадщину по смерті матері. Натомість його рідний брат прийняв спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем до дня відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер. Через відсутність державної реєстрації успадкованого ОСОБА_2 не може реалізувати своїх спадкових справ, у зв'язку з цим він змушений звернутись до суду з цим позовом.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача до суду не з'являвся. Від Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника та визнання позову.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача -- ОСОБА_4 -- ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні 14 березня 2017 року заявили, що досягли згоди з позивачем щодо розподілу спадщини, проти задоволення позову не заперечили.

Заслухавши учасників процесу, проаналізувавши докази, законодавство, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 матір'ю позивача записана ОСОБА_9.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 79 років у селі Седлище Любешівського району Волинської області.

Заповітом від 02 квітня 2009 року ОСОБА_8 заповіла усе своє майно своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

ОСОБА_4 16 лютого 2010 року звернулась у Любешівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини по смерті своєї баби ОСОБА_8.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у селі Седлище Любешівського району.

Довідкою Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області № 685 від 22 червня 2016 року стверджено, що згідно з даними погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки житловий будинок по АДРЕСА_1 значився за ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкодавець до дня смерті проживала у цьому будинку з сином ОСОБА_7.

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до Любешівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_7 та отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

У відповідності до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1262 ЦК визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частин 1, 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 208, 209, 213 - 215 ЦПК, на підставі статей 328, 346, 392, 1216, 1217, 1262, 1268 ЦК суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_2 визнати власником нерухомого майна у порядку спадкування за законом по смерті ОСОБА_7, яке згідно з даними технічного паспорта приватного підприємства "Волиньексперт" від 12 жовтня 2016 року розташоване по АДРЕСА_1, а саме: житлового будинку "А-1", сараю "Б-1", сараю "В-1", ганку "а", убиральні "Г", колодязя "Д".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук