Справа № 309/3571/17
Провадження № 2/309/1973/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

при секретарі: Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом :

ОСОБА_1

до

Нанківської сільської ради

про визнання права власності на земельну ділянку,

с у д

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку, який розташований за адресою: с. Нанково 270, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.11.2017 року. Під даним будинком розташована земельна ділянка площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та прилегла земельна ділянка, площею 0,2796 га., призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Нанково, №270. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак оформити спадкові права на земельні ділянки немає можливості, оскільки земельні ділянки не покриті генеральним планом забудови с. Нанково. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на земельну ділянку, площею 0,2796 га., призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Нанково, №270.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала суду заяву провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Нанківської сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено , та належними доказами доведено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2017 року, який посвідчений державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори є власником житлового будинку № 270 в с. Нанково Хустського району за реєстровим номером 495. Під даним будинком розташована земельна ділянка площею 0,2500 га. Яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також біля будинку знаходиться земельна ділянка площею 0,2796 га., яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України.

Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Як встановлено судом, попередньому землевласнику та власнику будинку ОСОБА_3М, на праві приватної власності належали дві земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,2796 га., для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Нанково, № 270.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК , а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у попереднього власника земельних ділянок ОСОБА_3 на земельні ділянки , суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,2796 га., для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Нанково, № 270.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 61, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України та ст.ст.377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» с у д

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на земельну ділянку, площею 0,2796 га., призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с.Нанково, №270.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_4