АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1904/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, про виділ у натурі частки майна, що є спільною частковою власністю, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 грудня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_6, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в сумі 5564 грн. 15 коп.

23 січня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення на підставі ст. 220 ЦПК України, посилаючись на те, що апеляційний суд не розглянув питання про скасування вказівки про стягнення з нього, як інваліда ІІ групи, судового збору на вказану суму.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, судова колегія приходить до висновку про відхилення заяви з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадах, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справ» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернувся з позовом 31 березня 2015 року.

Згідно посвідчення серії ААБ № 04194 ОСОБА_6М отримав статус інваліда ІІ-ї групи з 18 лютого 2016 року, тобто після його звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року, залишеним без змін після перегляду апеляційним судом, в задоволенні позову відмовлено. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 333 грн. 60 коп. Будівельно-технічною експертизою встановлено дійсну вартість спірного домоволодіння 589 775 грн. Тому, суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до висновку про доплату судового збору у сумі 5564 грн. 15 коп.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119 ЦПК України), судовий збір належить до судових витрат, які несе суд, коли розглядає позовну заяву.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року (справа № 6-1121цс16).

Отже в даному випадку, розмір та підстави сплати судового збору визначаються за правилами, встановленими статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред'явлення відповідного позову, незважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

Тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про достягнення з ОСОБА_6 судового збору у розмірі 5564 грн. 15 коп.

За таких обставин підстав для постановлення додаткового рішення не вбачається.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат лише у разі зміни рішення суду першої інстанції або ухвалення нового.

Керуючись ст. 200, 304 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, про виділ у натурі частки майна, що є спільною частковою власністю - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :