Справа № 442/1053/17
Провадження № 4-с/442/33/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.

за участю секретаря судового засідання: Харіва І.М.,

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 на визнання дії старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання поновити виконавче провадження,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.11.2010 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний Банк (надалі ПАТ „ВіЕйБі Банк) до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ПАТ „ВіЕйБі Банк заборгованість по кредитному договору в розмірі 7 781 грн 23 коп, 120 грн сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 77 грн 81 коп судового збору.

27.01.2011 постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження № 23964980 з виконання виконавчого листа, виданого Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області 06.12.2010 № 2-3125. Також, постановою від 10.10.2011 старший державний виконавець ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_5наклав арешт на АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3П.у межах суми 7 841 грн 04 коп та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_3

28.12.2016 постановою старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 було встановлено, що згідно відповідей реєструючих органів рухомого чи нерухомого майна, зареєстрованого за боржником на праві власності, на яке можна звернути стягнення не виявлено. Відкритих рахунків за боржником у банках України не виявлено. При перевірці майнового стану за адресою боржника, майно, що належить йому на яке може бути звернуто стягнення з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості не виявлено, про що складено акт державного виконавця.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців на запит за боржником на праві приватної власності рахується будинок у м. Стебник.

Згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України „Про виконавче провадження у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло не здійснюється.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження старшим державним виконавцем було винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа від 06.12.2010 № 2-3125/2010 з зазначенням, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 28.12.2019.

Відповідно до відбитку штемпеля поштового відділення на поштовому конверті № 672 оскаржувану постанову та виконавчий лист було відправлено стягувачу 20.01.2017.

Як вбачається з сайту УДППЗ „Укрпошта для відстеження пересилань http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/OperationList.aspx?id=672 вказане поштове відправлення було отримано стягувачем 24.01.2017.

26.01.2017 стягувач надіслав скаргу на постанову про повернення виконавчого документа. Вказана постанова обґрунтована тим, що стягувач подав виконавчий лист до виконання 27.09.2016, а державним виконавцем було його повернуто 28.12.2016, тобто через три місяці після відкриття виконавчого провадження без здійснення всіх, наданих ст. 18 Законом України „Про виконавче провадження прав.

В судові засідання 23.02.2017 та 10.03.2017 сторони виконавчого провадження та державний виконавець не зявилися. Стягувач надіслав суду клопотання про розгляд скарги без участі його представників. Запропонованих для подачі судом доказів на підтвердження обставин, викладених у своїй скарзі суду не подав. Державний виконавець не надав суду матеріалів виконавчого провадження.

Керуючись ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе скаргу розглянути без участі сторін виконавчого провадження та державного виконавця на підставі наявних доказів.

Дослідивши докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що скарга на визнання дії старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 неправомірною, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання поновити виконавче провадження, задоволенню не підлягає.

Так в скарзі на дії та рішення ДВС представник ПАТ „ВіЕйБі Банк вказує, що державним виконавцем не було здійснено дій визначених в Законі України „Про виконавче провадження (в порядку зазначеному скаржником): п. 3 ч. 3 ст. 18 (з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну), п. 14 ч. 3 ст. 18 (викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу), п. 19 ч. 3 ст. 18 (у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів), п. 23 ч. 3 ст. 18 (отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком), п. 4 ч. 3 ст. 18 (за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення).

Втім суд не бере до уваги посилання стягувача на порушення п.п. 3, 4, 14, 19, 23 ч. 3 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження, оскільки зі змісту самої ч. 3 ст. 18 вбачається, що це є правом державного виконавця вчиняти такі дії, а не обовязком.

Також ПАТ „ВіЕйБі Банк послався на ч. 8 ст. 48 Закону України „Про виконавче провадження, якою визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, та вимог якої, на думку скаржника, державний виконавець не дотримувався.

Проте, на пропозицію суду в ухвалі від 23.02.2017 стягувач не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у скарзі.

Відтак суд приходить до висновку, що в скарзі стягувач зазначає самі лише припущення, які не були підтверджені жодними доказами.

Оскільки обовязок доведенню суду тих обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України покладено на сторін, а також враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, викладених у скарзі ПАТ „ВіЕйБі Банк.

Натомість державний виконавець зазначив підстави для повернення виконавчого листа у постанові від 28.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме те, що згідно відповідей реєструючих органів рухомого чи нерухомого майна, зареєстрованого за боржником на праві власності, на яке можна звернути стягнення не виявлено. Відкритих рахунків за боржником у банках України не виявлено. При перевірці майнового стану за адресою боржника, майно, що належить йому на яке може бути звернуто стягнення з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості не виявлено, про що складено акт державного виконавця. Виконавчий лист від 06.12.2010 № 2-3125/2010 було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження, що суд за викладених вище обставин вважає правомірним.

За таких обставин скарга ПАТ „ВіЕйБі Банк не підлягає задоволенню.

Окремо слід зазначити, що в порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця не підлягають розгляду заяви про зобовязання державного виконавця вчинити певні дії, як от поновити виконавче провадження, оскільки в разі скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавче провадження поновлюється автоматично.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 210, 213, 294, 296, 383-387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 на визнання дії старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання поновити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня її отримання.

Суддя Ю.С. Кучаковський