overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №489/5383/16-ц
Провадження №2/489/377/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,

встановив:

Позивач просить встановити порядок користування трикімнатною квартирою, виділивши йому у користування кімнату площею 9,5 кв.м., оскільки між співвласниками існують неприязні стосунки та спори стосовно користування житлом.

Представник позивача позов підтримав повністю; відповідач, яка діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина, позов визнала повністю.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 прийняли у власність по ? частці, а ОСОБА_6 - ? частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на вищевказану квартиру, остання складається з трьох кімнат житловою площею 34,8 кв.м, у тому числі 1-а кімната - 14,5 кв.м, 2-а кімната - 10,8 кв.м., 3-а кімната - 9,5 кв.м., кухня - 7,1 кв.м., вбиральня поєднана - 3,8 кв.м., коридор - 11,2 кв.м., коридор - 6,0 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про зміну імені від 12.08.2016 року ОСОБА_5 після державної реєстрації зміни імені має прізвище «ОСОБА_5».

За змістом ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи визнання відповідачем позову, а також те, що позивач просить виділити йому у користування найменшу за площею кімнату у квартирі, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.317, 358 ЦК України, ст.ст.3, 15, 88, 174, 214-215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 9,5 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників кухню площею 7,1 кв.м., вбиральню поєднану площею 3,8 кв.м., коридор площею 11,2 кв.м., коридор площею 6,0 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 275 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА [1]

21 березня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Прокопчук Н.О., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.02.2017 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Проте апеляційне провадження не може бути відкрито апеляційним судом у зв'язку з наступним.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2011 року № 3674 - VI „Про судовий збір" зі змінами внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року, визначено розміри ставок судового збору на основі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При подачі юридичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір повинен бути сплачений в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01 січня - 1 600 грн.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. на р/р (Одержувач: УДК в Солом'янському районі м. Києва, Код , розрахунковий рахунок: 0010, МФО банку: 820019, Банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві).

Оригінал квитанції про сплату судового збору за вказаними в ухвалі реквізитами необхідно подати до Апеляційного суду м. Києва.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для виправлення її недоліків (оплати судового збору та подання до суду оригіналу квитанції).

Керуючись ст. ст. 7, 121, 295, 297 ЦПК України,

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року - залишити без руху, надавши строк п'ять днів з дня отримання ухвали для усунення виявлених та зазначених в ній недоліків шляхом надання суду оригіналу квитанції про доплату судового збору.

Роз'яснивши заявнику, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута.

Суддя Н.О. Прокопчук

Справа № 758/1569/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4936/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
СУДОВИЙ НАКАЗ
21 листопада 2017 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.
розглянув заяву Акціонерної компанії "Харківобленерго", ОКПО 00131954, місце знаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, 149,
про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Андріївка Баштанського району Миколаївської області, мешканки АДРЕСА_1,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1,
про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 25.08.2017 року по 28.08.2017 року в розмірі 1560 грн. 05 коп.
Відповідно до п. 42 "Правил користування електричною енергією для населення" споживач електричної енергії зобов'язується оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інше платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Керуючись ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 88, 95-106 ЦПК України,
Боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
У разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Суддя:
Справа № 740/1048/17
Провадження № 2/740/728/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на їх неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 27 вересня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають малолітню дочку, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.180 СК України не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину.

В судове засідання сторони не зявилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач і про визнання позову, що є підставою для врегулювання спору відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення.

Законними підставами для стягнення аліментів є стаття 180 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з ОСОБА_1 (а.с.5 ).

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, , непрацюючого, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.
Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/324/17
СУДОВИЙ НАКАЗ
03 березня 2017 року м. Миколаїв
Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронова Н.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" в особі філії Миколаївського району Південного округу про стягнення боргу за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 в сумі 1673 грн. 26 коп.
На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612 Цивільного кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", керуючись ст. ст. 102, 103 Цивільного процесуального кодексу України,
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя Н.О. Шаронова
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 105 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви (ч.6 ст. 105-1 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: 1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; 2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; 3) змінити судовий наказ.
Про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ.
Змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання - 3 роки.
Дата набрання судовим наказом законної сили "____"____________20__р.
Дата видачі судового наказу стягувачу "_____"____________20 __ р.
Суддя Н.О. Шаронова
Провадження № 2/641/2238/2017 Справа № 641/6693/17
22 листопада 2017 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Боговського Д.Є.
за участю секретаря Бєлової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
До суду надійшла заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справу за її відсутності не надавала.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Взяті на себе зобовязання за кредитним договором банк виконав своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 в розпорядження грошові кошти за договором.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В порушення умов договору ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконувала.
Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін, апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3
Справа № 2021/2-503/11
Провадження № 6/626/111/2017
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

21 листопада 2017 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., розглянувши заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визнання судом відмови стягувача ОСОБА_2 від примусового виконання рішення суду, -

В с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання судом відмови стягувача ОСОБА_2 від примусового виконання рішення Красноградського районного суду від 14.07.2011 року.

Перевіривши заяву вважаю за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ст. 372 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити до судового розгляду в Красноградському районному суді заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про визнання судом відмови стягувача ОСОБА_2 від примусового виконання рішення суду на 01 грудня 2017 року на 09 годину 00 хвилин.

В судове засідання викликати сторони.

Суддя Дудченко В.О.
Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/5728/17
Провадження № 2/644/2500/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Зябрової О.Г.,

при секретарі - Дяченко А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до свого чоловіка - ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що подружжя має різні погляди на життя, часто зчинялися сварки з різних побутових причин, які привели до втрати поваги та любові. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства . На даний час, як вважає позивачка, їх шлюб існує формально і подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданій до суду заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач також надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, шлюб розірвати.

Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 14 січня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 16. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного життя між подружжям останнім часом стали виникали конфлікти з приводу того, що подружжя має різні погляди на життя. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки з серпня 2016 року. Поновлювати ці стосунки позивач не бажає і вважає, що це буде суперечити її інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб між подружжям слід розірвати.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 14 січня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 16- розірвати.

Бажання змінити прізвище позивач ОСОБА_1 не виявила.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляції.

Суддя:
Справа № 646/7690/17
№ провадження 2/646/2238/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.17 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сорока О.П.,

за участі секретаря - Кравчук Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 15.05.2015р., від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та сімейного життя, а шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2017 року, просила розірвати шлюб.

У судове засідання позивач не з'явився надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідач не з'явився, з невідомих суду причин про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, сторони одружилися від 15.05.2015 року (а.с.3). Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_1.

З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сім'ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення ст. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається, тому шлюб між ними має бути розірваний.

Вказані обставини встановлені на підставі змісту позову, свідоцтва про шлюб.

Судом встановлено, після розірвання шлюбу позивачу залишити їй шлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 174, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 75, 104, 110-112, 161 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 15.05.2015р., в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 200.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.П. Сорока