Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5949/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю прокурора Сазонової О.В.,

лікаря ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за заявою лікаря-психіатра 14-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_3 про визнання госпіталізації недієздатного ОСОБА_4 до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною, -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр 14-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного ОСОБА_4 до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною.

Заява обґрунтована тим, що 19 вересня 2017 року за направленням фельдшера бригади МШД Веткалова, заявою опікуна ОСОБА_5 на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, загострення.

Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він чинить дії, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка до рідних), можливість лікування тільки в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного ОСОБА_4 до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною.

Лікар в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 16 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 визнаний недієздатним, його опікуном призначено ОСОБА_5.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 з підліткового віку вживав наркотичні речовини, курив цигарки з коноплею, в/в вводив ширку, винт. Протягом останніх 4-х років вживання наркотиків заперечує, однак почав систематично зловживати спиртними напоями. Вперше знаходився на стац.лікуванні в ПОКПЛ у відділенні інтенсивної терапії з 25.03.10р. по 26.03.10р. з діагнозом: ППР-а, стан відміни з галюцинозом. ППР внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіати, психостимулятори), стан ремісії. Повторно з 02.06.10р. по 03.06.10р. з діагнозом: ППР, внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин, переважно алкоголь (а також маріхуана, опіати, амфітаміни), с-м залежності. Гострий амфітаминовий психоз в анамнезі (2007р.), гострий алкогольний галюциноз в анамнезі (2010р.) з психопатизацією збудливого істероїдного типу. З 2010р. перебував на обліку у психіатра з діагнозом: Розлад особистості і поведінки збудженого істероїдного типу. В 2011 році був притягнутий до кримінальної відповідальності, в звязку зі скоєнням СНД передбаченого ч.І ст.309 КК України. В звязку з чим, був оглянутий АСПЕК, експертні питання не були вирішені, рекомендовано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Пройшов стаціонарну судово-психіатричну експертизу на базі Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні, встановлено діагноз: Шизоафективний розлад.

Постановою Київського райсуду міста Полтави до хворого були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, де знаходився з 25.11.11р. по 11.12.12р. Під час лікування діагноз був змінений - шизотиповий розлад. Примусові заходи медичного характеру були змінені на АППД. В послідуючому ще декілька разів знаходився на стаціонарному лікуванні в ПОКПЛ, остання виписка - в травні 2016р. Після виписки приймав підтримуюче лікування клопіксол-депо (остання інєкція - 18.09.17р.), азалептол 50 мг - н/н. Є інвалідом II групи до травня 2018 р. Стан хворого погіршився протягом останнього місяця, коли почав вживати спиртні напої, конфліктувати з батьками, був агресивний до них. В звязку з чим за заявою матері-опікуна оглянутий фельдшером бригади ШМД Веткаловим та був доставлений до ПОКПЛ. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем-інтерном ОСОБА_6, який підтвердив необхідність стаціонарного лікування.

20 вересня 2017 року ОСОБА_4 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: Шизотиповий розлад, психопатоподібний с-м, ускладнений психічними та поведінковимирозладами внаслідок вживання алкоголю.

Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка до рідних), психічний стан на час огляду ЛКК, хворобливі зміни особистості, недостатність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, соціальну дезадаптацію, потребу в психо-фармакотерапії та проведенні лікувально-реабілітаційних заходів _в умовах стаціонару, лікування можливе тільки в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації ОСОБА_4

Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого ОСОБА_5, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Зважаючи на наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, недостатність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, соціальну дезадаптацію, потребу в психо-фармакотерапії та проведенні лікувально-реабілітаційних заходів в умовах стаціонару, можливість лікування тільки в стаціонарних умовах, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення ОСОБА_4 до психіатричного стаціонару визнати доцільним.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 279-282 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати госпіталізацію недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева за згодою опікуна доцільною.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Головуючий Самсонова О.А.

присяжні ОСОБА_1

ОСОБА_2

22.09.2017