Справа №: 671/186/17
Номер провадження № 2/671/213/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Наркевицької селищної обєднаної територіальної громади про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Наркевицької селищної обєднаної територіальної громади про визнання права власності на нерухоме спадкове майно в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 10.01.2007 помер ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина до якої, в тому числі, належить житловий будинок, що розташований за адресою: провул. Новий, 36 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 Спадщину прийняла як така, що проживала зі спадкодавцем за однією адресою на час його смерті. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не в змозі, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок за життя спадкодавця не видавалося. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Наркевицької селищної обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.01.2007 року в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по провул. Новий, 36 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області. Вартість даного будинку становить 263593 гривні.

Факт належності житлового будинку та його вартість підтверджується, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 10-14), довідками старости Наркевицької селищної обєднаної територіальної громади № 91 від 26.01.2017 (а.с. 18-19).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (а.с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6), довідкою старости Наркевицької селищної ради № 92 від 26.01.2017 (а.с. 20), стверджується, що позивач ОСОБА_1 є дружиною покійного, а отже - спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, яка має право на спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи, крім позивача, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з довідок старости Наркевицької селищної ради № 93 та № 95 від 26.01.2017, виписки з погосподарської книги (а.с. 16), на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживала та була зареєстрована позивач ОСОБА_1 (а.с.10).

З копії матеріалів спадкової справи № 219/2012 заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 46-59) вбачається, що ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, як така, що на час її відкриття проживала із спадкодавцем за однією адресою. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлому ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,36 га.

Разом з тим, 24 січня 2017 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів.

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 року висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики будівель та споруд (а.с. 14) житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1950 року по 1989 рік.

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки старости Наркевицької селищної обєднаної територіальної громади № 92 від 23.01.2017, яка видана на підставі даних погосподарської книги № 1 за 2011-2015 роки слідує, що власником житлового будинку, що знаходиться по провул. Новий, 36, с. Бубнівка Волочиського району був ОСОБА_2, який помер 10.01.2007 (а.с. 19).

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком також належала ОСОБА_2, що доводиться архівними витягами з рішень виконавчого комітету Бубнівської сільської ради Волочиського району від 27.12.1990 та 28.09.1993 (а.с. 40-41).

Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: провул. Новий, 36 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, який помер 10.01.2007.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Суддя Павлова А.С.