Провадження № 2/522/908/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про приведення самовільно реконструйованої частини комунальної квартири в первинний стан, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання реконструкції самочинною та усунення перешкод в користуванні горища шляхом приведення частини квартири спільного заселення у первинний стан,

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2016 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання привести самовільно реконструйовану частину комунальної квартири АДРЕСА_1 в первинний стан (а.с.4-8).

Ухвалою суду від 01 березня 2017 року до участі у даній справі було залучено ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача (а.с.58).

В судовому засіданні 11 травня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала адресовану суду свою письмову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 445/1000 ч. квартири АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_5 підтримав вказану заяву представника ОСОБА_1, а відповідач ОСОБА_2, яка також є представником відповідача ОСОБА_3, та її представник ОСОБА_6 категорично заперечували проти задоволення цієї заяви представника ОСОБА_1

Вирішуючи згадану заяву представника ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заходи забезпечення позову повинні бути ефективними та реально захищати права заявника при вирішення заяви про забезпечення позову.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник ОСОБА_1 вказує, що, по-перше, оскільки ОСОБА_1 вимагає зобовязати відповідачів привести належну їм частину квартири АДРЕСА_1 в первинний стан, тому відчуження відповідачами вказаного майна третім особам зробить неможливим виконання рішення суду, якщо це рішення буде постановлено на користь ОСОБА_1; і, по-друге, формально відповідачі не мають перешкод відчужити належну їм частину квартири АДРЕСА_1, так як на цей час скасована процедура технічного огляду приміщення на відповідність його технічному паспорту та проекту забудови, що відповідно реально може порушити права ОСОБА_1 у разі ухвалення судового рішення на її користь.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідачів на час судового розгляду справи, забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на належні відповідачам 445/1000 ч. квартири АДРЕСА_1 відповідатиме співмірності заходів забезпечення позову заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_4, яка є представником ОСОБА_1, про забезпечення позову.

Накласти арешт на 445/1000 ч. квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Копію ухвали направити до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для відома та виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня винесення ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А.Ільченко

11.05.2017