Справа № 147/59/17
Провадження № 2/147/262/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Тростянецького району про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 09.102015 року померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку, який знаходиться по вул.Коцюбинського, 44, с.Олександрівка, Тростянецького району Вінницької області. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна матері по закону першої черги. З 2008 року він проживав разом з матірю, доглядав її, проводив поховання. В даний час проживає в будинку, який належав його сімї.

З заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у прийнятті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Крім того, зясувалось, що він фактично проживав з матірю, однак зареєстрований за іншою адресою, що також стало перешкодою у прийнятті спадщини.

В звязку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права. Просив встановити факт спільного проживання з спадкодавцем та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач, представник Олександрівської сільської ради, в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив слухати справу в його відсутність.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

09.10.2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №331362, виданого 09.10.2015 року виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області(а.с.12).

Родинний зв`язок позивача з померлою підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯК №769899, виданим 10.11.1955 року Олександрівською сільською радою, згідно якого батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2С.(а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що місце реєстрації спадкоємця, позивача по справі ОСОБА_1 та місце реєстрації спадкодавця, матері позивача не збігаються.

Постановою КМ України від 16 січня 2003 року №35 затверджено Тимчасовий порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, який визначає механізм реєстрації та зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб за місцем проживання. Відповідно до даного Порядку місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник будинку(квартири), за договором найму, піднайму, оренди або на інших підставах, передбачених законом. Постійне або тимчасове проживання громадян повинно бути в установленому порядку зареєстроване в оранах внутрішніх справ або у виконкомах селищних та сільських Рад.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.І ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійної, переважно або тимчасово. |

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розглядає місце перебування і місце проживання. При цьому місцем проживання розуміється адміністративно-територіальні одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 9 ОСОБА_4 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем , проживання з ним однією сім»єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963р)».

Довідкою №1093 від 12.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом з матірю на день смерті, проводив поховання та обрядові обіди.

Довідкою №1458 від 09.12.2016 року виданою виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району підтверджено, що ОСОБА_1 проживав разом з матірю ОСОБА_2 з 2008 року до дня її смерті 09.10.2015 року.(а.с.14).

Відповідно до відповіді завідувача Тростянецької ДНК ОСОБА_5 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 09.10.2015 року в Тростянецькій нотаріальній конторі не заводилась.

Довідкою №1457 від 09.12.2016 року, виданою виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району встановлено, що за життя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.14).

Випискою з погосподарської книги №6 Олександрівської сільської ради за 1991-1995 роки встановлено, що домогосподарство по вул.Коцюбинського, 44, с.Олександрівка, Тростянецького району Вінницької області відносилось до робочих дворів, головою двору була ОСОБА_2

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Листом відмовою №8/02-14 від 18.01.2017 року, виданим приватним нотаріусом ОСОБА_6 встановлено, що в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок оформлення спадщини через нотаріальну контору неможливо(а.с.13).

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» ОСОБА_4 спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, підтверджують, що за життя ОСОБА_2 набула право власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 28.11.2016 року, житловий будинок що розташований в с.Олександрівка. вул.Коцюбинського, 44, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном після смерті ОСОБА_2 має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 46,5кв.м., житловою площею 25,0кв.м., допоміжною площею 21,5кв.м.(а.с.15-19).

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що дійсно ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в с.Олександрівна, вул.Коцюбинського, 44, Тростянецького району Вінницької області до дня її смерті, таким чином, заява в частині встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за позивачем право власності на спадкове майно, оскільки ОСОБА_1 надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, ч.2 ст.158, 174,197 ч.2, 212 215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в будинку по вул.Коцюбинського, 44, с.Олександрівка, Тростянецького району Вінницької області до дня її смерті 09.10.2015 року, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в с.Олександрівка. вул.Коцюбинського, 44, Тростянецького району Вінницької області, що належав ОСОБА_2, померлій 09 жовтня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя