Справа № 359/103/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/1682/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 42 12.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М, Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою виконавчого комітету Бориспільської міської ради на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради, виконавчого комітету Бориспільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», про зобов'язання виконати опоряджувальні роботи в квартирі, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовував його тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На підставі ордеру НОМЕР_1 від 7 листопада 2005 року позивач вселився в квартиру АДРЕСА_1. Однак будівельні роботи в цій квартирі не були закін-чені, вона не відповідала санітарним та технічним вимогам. Житловий будинок був прий-нятий в експлуатацію Бориспільською міською радою. Ця обставина свідчить про те, що саме цей орган місцевого самоврядування повинен був благоустроїти квартиру позивача. Однак він ухилявся від добровільного виконання цього обов'язку. Тому ОСОБА_3 просив суд зобов'язати Бориспільську міську раду благоустроїти квартиру АДРЕСА_1.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_3 подав заяву про часткову зміну пред-мета позову (а.с.31-33 т.2): просить суд зобов'язати Бориспільську міську раду, виконав-чий комітет Бориспільської міської ради виконати опоряджувальні роботи в квартирі АДРЕСА_1: облаштувати плінтуси та закріпити ними ліно-леум, встановити 4 нові металопластикові вікна та здійснити герметизацію віконних бло-ків, встановити нові дверні блоки, здійснити штукатурні роботи стелі та стін, поклеїти нові шпалери та встановити нові труби системи опалення якомога ближче до стін.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано виконавчий комітет Бориспільської міської ради виконати опоряджувальні роботи в квартирі АДРЕСА_1: облаштувати плінтуси та закріпити ними лінолеум, здійснити герметизацію віконних блоків, встановити раніше демонтовані дверні блоки, здійснити штукатурні роботи стелі та стін, поклеїти нові шпалери.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального і процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Ця обставина підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 14 бе-резня 2006 року (а.с.6 т.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №513, №530 від 30 серпня 2005 року позивачу був виданий ордер на право зайняття жилого приміщення НОМЕР_1 від 7 листопада 2005 року (а.с.12 т.1).

На підставі цього ордеру ОСОБА_3 вселився та проживає в АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується копією акта обстеження житлових і матеріально-побутових умов (а.с.4 т.1) та копією довідки 135-го Домобудівельного комбінату №426 від 27 листопада 2014 року (а.с.5 т.1).

Відповідно до ч 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог І заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач в своєму позові посилається на те, що в його квартирі на час вселення не було проведено опоряджувальні роботи.

Проте, колегія суддів дослідивши матеріали справи, на своє глибоке переконання дійшла до наступного висновку, що перед отриманням ордеру, апелянту було надано квартиру для огляду і останній погодився отримати вищезазначену квартиру, особисто зазначивши в оглядовому повідомленні - «Згоден». Будь яких претензій до якості опоряджувальних робіт та недоліків будівництва, позивач не висловлював аж до 2009 року.

Було встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 в м. Борисполі будувався будівельною компанією «Укрвійськбуд» на замовлення Міністерства надзвичайних ситуацій України, а не територіальної громади міста. В подальшому квартира була куплена відповідно до договору купівлі-продажу, у ДП МОУ «Укрвійськбуд», Київською міською державною адміністрацією та передана в подальшому ОСОБА_3

З зазначеної обставини, колегія суддів зробила висновок про відсутність причинно-наслідкового зв»язку між отриманням житлового приміщення позивачем та нібито наявність неналежно виконаних опоряджувальних та ремонтних робіт з боку відповідача.

Колегія суддів встановлено, що у мотивувальній частині рішенні суду немає жодного іншого доказу або норми діючого законодавства, що регулюють спірні відносини і з яких би вбачалось, що на виконавчий комітет Бориспільської міської ради покладено обов'язок або передбачено повноваженнями виконувати опоряджувальні роботи у будинку, який не належить до комунальної власності міста або в разі створення державної приймальної комісії і підписання акту приймання будинку в разі виявлення недоліків, саме особа, яка створювала комісію повинна проводити опоряджувальні роботи.

Відповідно до пункті 24 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів від 22.09.2004 , який діяв на момент прийняття будинку по АДРЕСА_1 в експлуатацію, передбачено, що опоряджувальні роботи в повному обсязі проводяться в будинках, які будуються за державний кошт саме для соціально незахищених верств населення.

Тим самим, колегія суддів, при вирішення справи в апеляційній інстанції звертає свою увагу на те, що відповідно до рішення міської ради від 30.08.2005 року № 529 затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 Саме цей доказ слугує підтвердженням того, що будинок був прийнятий без недоліків і на загальних умовах, а не як будинок, який має недобудову.

Крім цього, з даного документу не вбачається будь-якого причино наслідкового зв'язку щодо існуючих потреб апелянта в ремонті квартири і що такі роботи не були здійснені на час його вселення в квартиру.

Колегією суддів, також встановлено, що під час виїзного судового засіданні було з'ясовано, що двірні блоки були встановлені, однак демонтовані в подальшому працівниками «Укрвійськбуд» при здійсненні ремонту у квартирі, а також те, що у кімнатах апелянта були поклеєні шпалери і є на даний час, тобто факт апелянтом не оспорюється.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає свою увагу на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції головним чином ґрунтується на неповному з'ясуванні всіх обставин справи, крім того, судом першої інстанції зроблені невідповідні висновки, які не ґрунтуються на жодному доказі.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано жодного доказу, що квартира на час приймання ремонту і що це є наслідком неналежного прийняття будинку в експлуатацію не наведено причино наслідкового зв'язку між можливим необхідним ремонтом квартири і часом виникнення причинами цих недоліків. Навпаки апелянтом надавались пояснення на запитання Відповідача, що з часу вселення в квартиру з 2005 року в квартирі будь яких робіт по збереженню в належному стані цієї квартири не відбувалось. Будь яка квартира за 11 років експлуатації буде потребувати ремонту, однак це не значит, що це наслідок не проведення опоряджувальних робіт.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити у задоволені позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бориспільської міської ради задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради, виконавчого комітету Бориспільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державна служба України з надзвичайних ситуацій, державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», про зобов'язання виконати опоряджувальні роботи в квартирі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді