АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/503/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк), Черкаського регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору кредиту недійсним, нікчемним та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», Черкаського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що 19.11.2008 року у офісному приміщенні філії/відділенні Черкаського Головного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» вона заповнила «Опитувальну заяву» № 089106189, яка підтверджує наміри отримати платіжну пластикову картку з лімітом користування, без відсотків за користування та без встановленого строку користування на загальних умовах користування пластиковими картками. Вказала, що будь-яких інших документів або договорів кредиту з Банком не укладала, а умови користування пластиковою карткою з позивачкою погоджено не було. Банк не надсилав їй повідомлення щодо існування та повернення боргу.

У червні 2015 року з матеріалів зведеного виконавчого провадження вона дізналась про наявність судового рішення про стягнення з неї боргу за цим договором кредиту.

ОСОБА_6 зазначила, що у заяві №089106189 від 19.11.2008 року відсутні умови, які передбаченні для заповнення позичальником, не вказані обов'язки сторін, умови користування. Відомості про відкриття рахунку кредиту чи вкладу на ім'я позивачки відсутні. А також відсутні докази про зарахування, видачу, списання та отримання позивачкою коштів по даній картці. Черкаським головним регіональним управлінням ЗАТ КБ «ПриватБанк» не було надано повної інформації про умови кредитування. Позивачка зазначала, що відсутність істотних умов свідчить про нікчемність заяви та відсутність зобов'язань позивачки.

В подальшому ОСОБА_6 також зазначила, що філія Черкаського регіонального управління публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» не є юридичною особою, а тому не має права укладати угоди.

На підставі усіх цих обставин просила суд визнати кредитний договір б/н, який складено у формі заяви від 19.11.2008 року недійсним та нікчемним. Також просила зобов'язати банк видати клієнту банку - ОСОБА_6 борговий документ про відсутність заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, на підставі якого вона отримала кредит у розмірі 5 000 грон. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року, в зв'язку з порушенням позивачкою зобов'язань за вказаним вище кредитним договором та несплатою коштів, з ОСОБА_6 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11 218 грн. 96 коп. та 118 грн. 20 коп. судових витрат.

Отже законність та дійсність вказаного договору кредиту вже було предметом дослідження судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вказані позивачкою доводи не можуть бути підставою для визнання договору кредиту недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказала на ті ж обставини, якими вона обґрунтовувала свій позов.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що вказані всі заперечення апеляційної скарги були досліджені судом першої інстанції, належним чином оцінені судом і спростовуються наявними у справі доказами.

Що стосується визнання договору кредиту нікчемним, то частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже постановка одночасно вимоги визнання недійсності та нікчемності договору кредиту є неприпустимою.

Крім того, як вбачається зі змісту п.п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» можна ставити питання лише про встановлення нікчемності правочину.

Судом також не встановлено будь-яких підстав, які б свідчили про те, що недійсність спірного кредитного договору встановлена законом.

Таким чином, проаналізувавши наявні по справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :