Справа№329/1085/17
Провадження № 2-о/329/44/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Силаєвої Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, заінтересована особа: Чернігівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з позовом про встановлення факту смерті його тітки ОСОБА_3, яка померла на тимчасово окупованій території України.

Свою заяву мотивує тим, що 25.10.2017 у Петровському районі м. Донецька, який на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, померла його тітка ОСОБА_3 однак, заявник не має можливості зареєструвати факт смерті та отримати свідоцтво про смерть своєї тітки українського зразка, оскільки документи, що підтверджують такий факт видані нелегітимними органами, які утворені «Донецькою Народною Республікою» та фактично діють на території Петровського району м. Донецька.

Заявник в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав клопотання, в якому просить справу розглянути за його відсутності та задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заявника в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав клопотання, в якому просить справу розглянути за його відсутності та задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Чернігівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні були досліджені в якості доказів: копія паспорта заявника ОСОБА_1, виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 12.12.2001, серії ВЕ №529541 та копія його ідентифікаційного номеру; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії ЯЕ № 917202, виданого 10.01.1953 (на мові оригіналу) Еляновским ШС Ольчинского р-на, копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5, серії ЯТ № 797742, виданого 13.06.1951 (на мові оригіналу) Еляновским ШС Ольчинского р-на , копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії ЯГД № 247885, виданого 03.12.1950, (на мові оригіналу) Новомихайловским с/с Ольчинского р-на Сталинской области, копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії ЯС № 093499, виданого 27.12.1948, (на мові оригіналу) Ольчинским РайЗагсом Сталинской области; копія лікарського свідоцтва про смерть за № 611 від 26.10.2017 виданого, на мові оригіналу, «Комунальным заведеним первичной медико-санитарной помощи № 10 города Донецка»; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, виданого, на мові оригіналу, «Петровським отделом ЗАГС г. Донецка Государственной Регистрационной палаты Министерства юстиции Донецкой Народной республики» від 26 жовтня 2017 року серії ДНР №078081; копія заповіту ОСОБА_3 від 20.11.2006, засвідченого державним нотаріусом ОСОБА_6, копія довідки від 17.12.2014 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи , яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 померла 25.10.2017 від церебрального атеросклерозу, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть за № 611, видане 26.10.2017, на мові оригіналу, «Комунальным заведеним первичной медико-санитарной помощи № 10 города Донецка» та копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, виданого, на мові оригіналу, «Петровським отделом ЗАГС г. Донецка Государственной Регистрационной палаты Министерства юстиции Донецкой Народной республики» від 26 жовтня 2017 року серії ДНР №078081.

Померла ОСОБА_3 є тіткою заявника ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії ЯЕ № 917202, виданого 10.01.1953 (на мові оригіналу) Еляновским ШС Ольчинского р-на, копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5, серії ЯТ № 797742, виданого 13.06.1951 (на мові оригіналу) Еляновским ШС Ольчинского р-на , копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії ЯГД № 247885, виданого 03.12.1950, (на мові оригіналу) Новомихайловским с/с Ольчинского р-на Сталинской области, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії ЯС № 093499, виданого 27.12.1948, (на мові оригіналу) Ольчинским РайЗагсом Сталинской области.

17.12.2014 ОСОБА_1 був взятий на облік як особа , яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка від 17.12.2014 № НОМЕР_1.

Заявник звернувся до Чернігівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (за місцем тимчасового проживання) із заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 українського зразка, однак заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, так як надане свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків на території України.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 Цивільного кодексу України актом цивільного стану є смерть особи. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно п.ґ ч. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні однією із підстав для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Частиною 8 п. 1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст.257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч.1 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Постановою Верховної Ради України Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, у тому числі й місто Кіровське (Хрестівка) Донецької області.

Щодо прийняття до уваги в якості доказів: копії лікарського свідоцтва про смерть за № 611 від 26.10.2017 виданого, на мові оригіналу, «Комунальным заведеним первичной медико-санитарной помощи № 10 города Донецка»; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3, виданого, на мові оригіналу, «Петровським отделом ЗАГС г. Донецка Государственной Регистрационной палаты Министерства юстиции Донецкой Народной республики» від 26 жовтня 2017 року серії ДНР №078081, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих органами і установами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.8.ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись, статтями 209, 212, 214, 215, 256, 257, 367 ЦПК України України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті, задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, яка народилася 17 вересня 1928 року у с. Новомихайлівка Марїнського району Донецької області України і визначити дату і місце її смерті 25 жовтня 2017 року у Петровському районі м.Донецька України.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Богослов