АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/2754/2017
У Х В А Л А

10 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва РейнартІ.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2015 року в позові відмовлено.

16 грудня 2016 року позивач подав до суду апеляційну скаргу на вказане рішення.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 була подана з порушенням визначеного ч.1 ст. 294 ЦПК України строку на апеляційне оскарження, при цьому зазначені позивачем причини пропуску строку на апеляційне оскарження належними доказами підтверджені не були, ухвалою судді від 20 січня 2017 року вони визнані неповажними, апеляційну скаргу було залишено без руху, а позивачу надано строк у тридцять днів з моменту отримання копії ухвали для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Копія ухвали судді від 20 січня 2017 року отримана позивачем 28 січня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 166).

Таким чином, строк для звернення до суду із заявою про поновлення процесуального строку та зазначення інших причин для поновлення строку сплинув 27 лютого 2017 року.

Однак, станом на 9 березня 2017 року позивачем не зазначені інші причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права ЄСПЛ розглядав неодноразово. У справі «Христов проти України» суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, що є одним з

- 2 -

основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України») Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, закріплення у пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України засад судочинства в Україні, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Крім того, відповідно до положень ст. 297 ЦПК України позивачу була надана можливість зазначити інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, якою позивач не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Оскільки ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України, у визначений строк заяву із зазначенням інших підстав для поновлення пропущеного строку не подав, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.ч. 3, 5 ст. 297 ЦПК України суддя,

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя