Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Лобановської С.М.,

за участю секретаря Шевченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ«ПриватБанк») в особі представника ОСОБА_2 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначають, що з відповідачем по справі було укладено договір № б/н від 25 березня 2011 року про надання кредиту на сум у 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте своїх зобовязань щодо повернення кредиту та відсотків за його використання боржник не виконує, в звязку з чим станом на 20 червня 2017 року має заборгованість у сумі 14976 грн. 68 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Також просить стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі документів.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Надав заяву в якій просив застосувати ст. 61 Конституції України, щодо стягнення з нього штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі, посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «Приват-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 25 березня 2011 року. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язані вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту, надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання Банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ ОСОБА_3 банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до усіх без виключення послуг Банку.

Відповідачем 25 березня 2011 року було підписано Анкету - Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній Анкеті-Заяві від 25 березня 2011 року зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Отже, враховуючи вищевикладене, анкета-заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають Договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобовязання по договору № б/н від 25 березня 2011 ОСОБА_3 виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за договором № б/н від 25 березня 2011 року виконував не в повному обсязі.

Так, відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом в період з 24 січня 2014 року по 25 липня 2014 року на відповідні суми, які зазначені в розрахунку Банка та виписці по кредитному рахунку відповідача.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 20.06.2017 має заборгованість у сумі 14976 грн. 68 коп., яка складається з наступного:

-162,48 грн. заборгованість за кредитом;

-10424,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-689,37 грн. штраф (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та випискою руху грошових коштів на кредитному рахунку відповідача, наданими позивачем. (а.с.4-5, 71-74)

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідач належним чином не виконав умови договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі та структурних складових, які будуть визначені судом нижче.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 689,37 грн. (процентна складова), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки руху грошових коштів на кредитній картці відповідача, ОСОБА_1 нараховувалась пеня за несвоєчасність виконання своїх зобовязань за кредитним договором, яка погашалась Банком в порядку черговості згідно з Умовами надання банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500,00 грн. - штраф(фіксована частина); 689,37 грн. штраф (процентна складова) за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що відповідач допускав порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач вже нараховував відповідачу пеню.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 20.06.2017 року у сумі 13787 грн. 31 коп., яка складається з наступного:

-162,48 грн. заборгованість за кредитом;

-10424,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3200,00 заборгованість за пенею та комісією.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (92,05 %) до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 10,11,57, 60, 88, 174, 197, 209,212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.526, 527,530, 1050, 1054 ЦК України суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 ПриватБанк, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. №50, заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 березня 2011 року станом на 20 червня 2017 року в сумі 13787 ( тринадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 31 копійку та понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1472 ( одна тисяча чотириста сімдесят дві) гривні 80 копійок, а всього 15 260 (пятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень 11 копійок на рахунок № 3111 , МФО №305299.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Лобановська