ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3220/17
Провадження № 2/362/2003/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог зняти з арешт з майна, а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельної ділянки пл. 0,25 га. цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1; земельної ділянки пл. 0,0339 га. цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, які належали моєму покійному чоловіку ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, від сільського голови Данилівської сільської ради Беца В.І. надійшла заява про розгляд справи без присутності Данилівської сільської ради, при винесенні рішення поклались на думку суду.

Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року.

З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 23 червня 1993 року радгосп «Данилівський» продав ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 серпня 2010 року ОСОБА_2 на підставі рішення Данилівської сільської ради від 06.11.2009 року №3289 27 сесії V скликання є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 липня 2010 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Данилівської сільської ради від 06.11.2009 року №3289 27 сесії V скликання є власником земельної ділянки площею 0,0339 га, розташованої АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно рішення Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 20 листопада 2015 року №12-УІІ перейменовано у АДРЕСА_1 повністю розділено на дві вулиці - АДРЕСА_1 (східна сторона вулиці- до села паралельно автодороги Васильків-Княжичі) на АДРЕСА_2 (західна сторона вулиці - новий масив паралельно автодороги Васильків-Княжичі.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2014 року виданого виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2.

Постановою від 08.05.2015 року за № 780/02-31 державний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, оскільки при підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна виявлений запис про арешт всього майна, належного ОСОБА_2, запис внесений Васильківською районною державною нотаріальною конторою Київської області 22.06.1999 року на підставі повідомлення Васильківського районного суду б/н, - реєстраційний № 1311819.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 1999 року засуджено ОСОБА_2 за ст. 36-1 КК України з застосуванням ст. 44 КК України до 4-х років позбавлення волі без конфіскації майна.

Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження майна не має, оскільки станом на час звернення до суду єдиним його власником є ОСОБА_2, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача та прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти з арешт з майна, а саме: житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельної ділянки пл. 0,25 га. цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1; земельної ділянки пл. 0,0339 га. цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, внесений Васильківською районною державною нотаріальною конторою Київської області 22.06.1999 року на підставі Повідомлення Васильківського районного суду б/н, - реєстраційний № 1311819.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.