Справа № 194/1497/16-ц
Номер провадження 2/194/240/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2017 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Солодовник І.С.,
при секретарі Сафоновій А.Г.,
за участю адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Радіма Марсовича, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Гіоргі, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, третіх осіб про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що 16 вересня 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по бул. ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, який посвідчений приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі правочинів за реєстраційним номером № 1257.
Як власник вищезазначеної квартири відповідач ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_9 зареєструвалися в кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по бул. ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 року, яке набрало законної сили 20.10.2015 року, договір купівлі-продажу від 16.09.2013 року, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_4 розірвано.

Крім того, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22.04.2016 року, яке набрало законної сили 04.05.2016 року, було скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно стосовно квартири за відповідачем ОСОБА_4.

Після розірвання договору купівлі-продажу, власником кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по бул. ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області є він - ОСОБА_2.

Відповідачі фактично не мешкають в квартирі та після розірвання договору купівлі-продажу квартири за рішенням суду не знялися з реєстрації в вищезазначеній квартирі.

Своїми діями відповідачі перешкоджають позивачу, як новому власнику, в володінні та користуванні квартирою, оскільки йому доведеться сплачувати комунальні послуги з розрахунку зареєстрованих осіб по квартирі.

У звязку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по б-р. ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак його інтереси в суді представляє представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності (а.с. 9-10, 47).

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання зявилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник представника позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 у судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, пояснивши, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, оскільки проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 навчається в Одеській школі, також у відповідачей втрачено право власності на спірну квартиру, про що свідчать рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, від 22 квітня 2016 року, які набрали законної сили.

Відповідач ОСОБА_9 у судові засідання не зявився жодного разу, але подав до суду письмові заяви про відкладення слухання справи у звязку з зайнятістю його представника адвоката ОСОБА_10, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо укладення договору з даним адвокатом (а.с. 59, 66, 76).

Відповідач ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, у судові засідання не зявилась жодного разу, однак надала до суду письмові заяви про відкладання справи у звязку з зайнятістю її представника адвоката ОСОБА_10 в інших судах, однак будь-яких підтверджень щодо зайнятості даного адвоката в інших судах до суду не надано (а.с. 59, 66, 76).

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 у судові засідання не зявився, в силу ч. 6 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 65, 73), причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_11 у судове засідання зявилась, не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, але подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їх представника (а.с. 75).

Зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, які зявилися до судового засідання, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником кв. 1 в буд. 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу 01/12-НДТ 16.01.2001 року, виданого Павлоградською товарною біржею (а.с. 12-13).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 року, яке набрало законної сили 20.10.2015 року, вбачається, що 16 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, який посвідчений приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі правочинів за реєстраційним номером № 1257. Договір купівлі-продажу від 16.09.2013 року, укладений між ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_4 розірвано (а.с. 16-17).

ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_9 зареєструвалися в кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, що підтверджується випискою з адресної картки від 15.12.2016 року (а.с. 21).

З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22.04.2016 року, яке набрало законної сили 04.05.2016 року, вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно стосовно квартири за відповідачем ОСОБА_4 скасовано (а.с. 18-19).

За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що після розірвання договору купівлі-продажу, власником кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області є - ОСОБА_2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2016 року (а.с. 20).

З огляду на викладене, позивач є єдиним власником спірної квартири та може здійснювати своє право на власний розсуд.

Згідно акту № 1549 від 20.12.2016 року, виданого КП "Тернівське житлово-комунальне підприєство" ЖРЕК № 3, встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зареєстровані в кв. № 1, що розташована в буд. № 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області, однак з вересня 2013 року у вказаній квартирі не проживають (а.с. 23).

На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вбачається, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі з вересня 2013 року не проживають в спірній квартирі та втратили право власності на кв. 1, що розташована в буд. 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене та обставини справи, зокрема встановлення факту припинення за відповідачами права власності на кв. 1, що розташована в буд. 4 по б-ру ОСОБА_7 в м. Тернівка Дніпропетровської області та їх відсутність у зазначеному житлі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 57, 60-61, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу УРСР, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 Радіма Марсовича, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_9 Гіоргі, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 Гіоргі, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1, що розташована в будинку № 4 по бульвару Героїв Космосу в м. Тернівка Дніпропетровської області, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: І.С. Солодовник