Справа № 289/1383/15-ц
Номер провадження 2/289/7/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії Житомирського обласного управління (надалі Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача, посилаючись на те, що відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув банківський кредит, чим наніс при цьому Банку шкоду, тому просив суд стягнути з нього заборговані станом на 18.05.2015 року грошові кошти в сумі 232 619,90 грн., з них прострочена заборгованість за тілом кредиту 34 279,17 грн., заборгованість за відсотками 69 569,76 грн., заборгованість по комісії 3 048,77 грн., пеня 125 722,20 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача за письмовою довіреністю ОСОБА_2 з»явилася, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала відповідні пояснення на підтримання позову.

В судове засідання ні Відповідач ані його представник ОСОБА_3 не з»явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника надійшла письмова заява, просив справу розглянути без них, з позовними вимогами до свого довірителя не погодився, при цьому зазначив про те, що Рішенням Радомишльського районного суду в Житомирській області від 02 квітня 2012 року (справа № 2/620/36/12) задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» та стягнено з ОСОБА_5 за рахунок заставного майна (автомобіль) заборгованість за кредитним договором № ZRZOAV00093998 від 26.06.2007 року в сумі 54 909,55 грн. Рішення оскаржувалося в суді апеляційної інстанції, однак було залишене в силі, на даний час має законну силу, а тому на думку представника відповідача даним Рішенням повністю задоволені претензії Банку до його довірителя, претензій будь-яких з моменту винесення згаданого рішення Банк до його довірителя не заявив, пропустив як трирічний так і спеціальний терміни позовної давності, а тому просив відмовити в задоволенні позову саме з цих підстав.

Вислухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи, в т.ч. архівної, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановленого між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) та ОСОБА_5 (надалі позичальник) - 26.06.2007 року був заключений кредитний договір №ZRZOAV00093998 (надалі Договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 65 824, 00 грн. зі сплатою 16,08% річних, а останній зобов"язався сплатити відсотки за користування кредитом та повернути кредит в строки, обумовлені Договором, тобто до 25.06.2012 року.

Пунктами 6.5, 6.6 згаданого Договору було передбачено, що в разі несвоєчасного повернення кредиту Позичальником у визначені строки, останній відшкодовує Банку (Кредитору) завдані цим збитки в повній сумі та штрафні санкції.

Судом також встановлено, що Рішенням Радомишльського районного суду в Житомирській області від 02 квітня 2012 року (справа № 2/620/36/12) задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» та стягнено з ОСОБА_5 за рахунок заставного майна (автомобіль) заборгованість за кредитним договором № ZRZOAV00093998 від 26.06.2007 року в сумі 54 909, 55 грн. Рішення оскаржувалося в суді апеляційної інстанції, однак було залишене в силі, на даний час має законну силу та стягнені судові витрати. На даний час рішення суду виконане.

Також встановлено судом, що 05 лютого 2014 року ОСОБА_5 змінив своє «прізвище» з «ЛИТВИНЕНКО» на «ІВАХНЕНКО», що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії 1-ТП №003900 від 05 лютого 2014 року (арк.спр. 29).

Відповідно до статті 1054 ЦК України |за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).________

Договір є обов'язковим для виконання сторонами(ст..629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст.1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені Договором або Законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов2язання є прострочення,тобто невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому законодавець визначив різні поняття,такі як «строк дії договору" так і "строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт7.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту-до 25 червня 2012 року , так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 20 до 25 числа включно кожного календарного місяця як для основної заборгованості (пункт 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 3.3 Кредитного договору).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 25 червня 2012 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види Позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України),

Для окремих видів вимог Законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки(штраф,пеня).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу строку позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов,тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (пункт 7.1) Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту в строк до 25 червня 2012 року та частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором( з 20 по 25 число кожного місяця), також щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом(1,34% на місяць на суму залишку заборгованості), а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 20 по 25 число кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як встановлено судом ОСОБА_4 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 26 серпня 2009 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Радомишльського районного суду в Житомирській області від 02 квітня 2012 року залишеним в силі Ухвалою апеляційного суду в Житомирській області від 05 вересня 2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно боржника, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено за безпідставністю.

Як з моменту початку невиконання Позичальником щомісячного зобов»язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом( 26 серпня 2009 року) так і після вступу Ухвали апеляційного суду Житомирської області( 05.09.2012 року) так і на дату подачі до суду позову ОСОБА_4 не сплатив на користь Банку жодної гривні на погашення зобов»язань за кредитним Договором.

У свою чергу Банк повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 04 серпня 2015 року про стягнення кредитної заборгованості в т.ч. неустойки(штрафу,пені).

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, №5 від 30.03.2012 року, з подальшими змінами, передбачено,що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду на вищезазначене.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.254,256-258,261,509,526,610,626,629,631,1048,1050,1054 ЦК України,Конституцією України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі філії Житомирського обласного управління в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Суддя І. М. Невмержицький