Справа № 307/955/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готри Т.Ю.,

суддів Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором вкладу,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, вимоги за яким обґрунтовувала тим, що 08 січня 2014 року між нею і публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) було укладено договір (Вклад «Стандарт») №SAMDNWFD700 (далі Договір), відповідно до умов якого вона передала Банку грошові кошти в сумі 24000 доларів США для розміщення на депозитному вкладі строком до 08.01.2015 року включно, з нарахуванням на суму вкладу процентів за ставкою 10% річних, які нараховуються на період - один місяць. На неодноразові звернення до Банку про повернення вкладу та нарахованих відсотків, такі їй до цього часу не повернуті. Окрім цього, Банком не виконано рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року, що набрало законної сили, яким було зобовязано Банк видати ОСОБА_1 одноразовою операцією через касу, належні їй валютні кошти за Договором №SAMDNWFD700 від 08.01.2014 року з нарахованими відсотками в розмірі 27280,44 доларів США.

Посилаючись на те, що вказане рішення суду виконати неможливо, так як постановою державного виконавця Соборного відділу ДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.03.2017 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №307/1451/15-ц, виданого 10.03.2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області на виконання зазначеного рішення суду, закінчено у звязку з його невиконанням боржником, а також, що вклад Банком разом з нарахованими на нього процентами до цих пір їй не повернуто, просила суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь кошти за договором вкладу разом з нарахованими відсотками та 3% річних у розмірі 28858,34 доларів США, з яких : 24000 доларів США вклад за договором; 3077,26 доларів США проценти по вкладу; 203,18 доларів США 3% річних; 1577,90 доларів США 3% річних за період з 22.04.2015 року по 31.03.2017 року (на підставі ч.2 ст.625 ЦК України).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 28858,34 доларів США та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і постановити ухвалу, якою закрити провадження в даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, посилаючись на те, що вже є рішення суду, що набрало законної сили, яким задоволено аналогічний позов ОСОБА_1 Окрім цього, апелянт вказує на недоведеність ОСОБА_1 позовних вимог та безпідставність стягнення судом з Банку 28858,34 доларів США.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) було укладено договір №SAMDNWFD700 Вклад «Стандарт», згідно якого ОСОБА_1 передала Банку грошові кошти в сумі 24000 доларів США для розміщення на депозитному вкладі на строк до 08.01.2015 року включно, на який Банком на протязі місяця повинні були нараховуватися відсотки за ставкою 10% річних.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року, що набрало законної сили, зобовязано Банк видати ОСОБА_1 одноразовою операцією через касу, належні їй валютні кошти за Договором №SAMDNWFD700 від 08.01.2014 року з нарахованими відсотками в розмірі 27280,44 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А тому доводи апеляційної скарги Банку про недоведеність позивачкою ОСОБА_1 факту укладення між нею і Банком договору вкладу та внесення нею грошових коштів в сумі 24000 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок не заслуговують на увагу, оскільки зазначений факт встановлено рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2015 року, що набрало законної сили.

На виконання зазначеного рішення, 10.03.2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист №307/1451/15-ц, який перебував на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною державним виконавцем Коломойцевим К.В. 04.05.2016 року (ВП №50979471).

Постановою державного виконавця Соборного відділу ДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.03.2017 року виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа закінчено, у звязку з його невиконанням боржником.

Встановивши, що зобовязання Банком за договором вкладу перед позивачкою не виконано, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Банку на користь позивачки 28858,34 доларів США, з яких : 24000 доларів США вклад за договором; 3077,26 доларів США проценти по вкладу; 203,18 доларів США 3% річних; 1577,90 доларів США 3% річних за період з 22.04.2015 року по 31.03.2017 року (на підставі ч.2 ст.625 ЦК України).

Проте, колегія суддів із висновком суд першої інстанції повністю погодитись не може, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення їй 24000 доларів США вкладу за договором, 3077,26 доларів США процентів по вкладу та 203,18 доларів США 3% річних, на загальну суму 27 280,44 доларів США, вже вирішені. Невиконання Банком зазначеного рішення суду не є підставою для їх повторного розгляду і ухвалення судового рішення. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Банку на її користь суми 27 280,44 доларів США слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Банку на її користь 1577,90 доларів США, що становить 3% річних за період з 22.04.2015 року по 31.03.2017 року на суму боргу 27077,26 доларів США, яка складається із вкладу за договором 24000 доларів США і процентів по вкладу 3077,26 доларів США, то зазначені вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що Банк прострочив виконання грошового зобовязання з повернення позивачці вкладу в сумі 24000 доларів США до 08 січня 2015 року включно, і рішенням Тячівського районного суду від 02 вересня 2015 року, що набрало законної сили, вже стягнуто 3% річних на суму вкладу 24 000 доларів США за період з 09.01.2015 року по 21.04.2015 року. А тому 3% річних за наступний період з 22.04.2015 року по 31.03.2017 року (за 710 днів) на суму вкладу становить суму 1400,55 доларів США, яка підлягає стягненню з Банку на користь позивачки. Неправильним є нарахування судом першої інстанції 3% річних на суму 27077,26 доларів США в розмірі 1577,90 доларів США за 710 днів, яка складається із суми вкладу (24000) і відсотків в розмірі 10% річних (3077,26), так як чинним законодавством не передбачено нарахування відсотків на відсотки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково і стягнути з Банку на її користь 1400,55 доларів США, що становить 3% річних за період з 22.04.205 року по 31.03.2017 року, а у решті позовних вимог відмовити, оскільки відсутні передбачені п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі, так як предмет у цій справі, і по якій ухвалено Тячівським районним судом Закарпатської області рішення від 02.09.2015 року, що набрало законної сили, є різними.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и рі ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 серпня 2017 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1400,55 доларів США 3% річних за період з 22.04.2015 року по 31.03.2017 року.

У решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді