ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/866/17
Провадження № 2-н/210/122/17
У Х В А Л А

іменем України

"01" березня 2017 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" до ОСОБА_3 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року ТОВ "Житлосервіс-КР" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 о. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4407,70 грн., що складається з суми заборгованості 4144,93 грн. та 262,77 грн. інфляційних витрат.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_3 о. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4407,70 грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.02.2017 р..

Таким чином, вбачається, що заявник просить стягнути заборгованість за період, більший ніж три роки до дати звернення із заявою про видачу судового наказу до суду.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим може бути обмежено його права.

Крім того, до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів того, що зазначене в заяві нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, належить саме боржнику ОСОБА_3 о..

Згідно п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право суд може встановити, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Суд не має можливості задовольнити заяву про видачу судового наказу частково в межах строку позовної давності, оскільки з наданих заявником документів не можливо розрахувати суму боргу за цей період.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в даному випадку вбачається наявність спору про право.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" у прийнятті заяви про видачу судового наказу відносно ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4407,70 грн..

Повернути заявнику заяву та додані до неї документи.

Роз'яснити заявнику право відповідно до ч. 2 ст.101 ЦПК України звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: Н. А. Літвіненко