№ 336/3862/17-ц
пр. № 2/336/2083/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

В позовній заяві вказано, що ОСОБА_1 одружилася із ОСОБА_2 20 жовтня 2001 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на час звернення з позовом перебувають на утриманні позивачки та проживають з нею.

12 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано за позовом ОСОБА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/3601/14-ц.

Як вказує позивач, під час перебування у шлюбі сторони придбали нерухоме майно, саме: квартиру АДРЕСА_1, оціночна вартість складає 197005,00 грн.; квартиру АДРЕСА_2, оціночна вартість складає 512892,00 грн. Власником цих квартир був визначений відповідач.

Позивачка також зазначає, що проживає разом з дітьми у однокімнатній квартирі АДРЕСА_3. Посилаючись на те, що договору про набуте майно між нею та Відповідачем не укладалося, то вищезазначене майно належить кожному з сторін у рівних частках кожному, тобто по 1/2 частки кожному. З урахуванням цих обставин, позивачка вважаю, що має право отримати у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, яку необхідно виділити їй із загального майна подружжя.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали вказану заяву з підстав викладених в позові, на задоволенні наполягали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач до суду повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. (ст. 190 ЦК України)

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України)

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68, 70 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, та перевірено доказами, що сторони з 20.10.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/3601/14-ц від 12.08.2014 року було розірвано.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу були придбані: однокімнатна квартира АДРЕСА_1, право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Однокімнатна квартира АДРЕСА_2, право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк 1.1.,

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер довідки 101763806 від 27.10.2017 року квартира АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_2.

Згідно висновку від 07.07.2017 року про вартість майна - квартири АДРЕСА_5 ринкова вартість вказаного майна складає 197005,00 грн.

Виходячи з положення ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 домовленості між нею та відповідачем ОСОБА_2, щодо розміру часток майна у власності подружжя не існує. Також позивач зазначала, що ринкова вартість майна, однокімнатної квартири АДРЕСА_2 складає близько 512000,00 грн., а вона подаючи позов про розподіл майна подружжя, просить залишити їй у власності майно вартість якого, нижче вартості майна, яке залишається відповідачу.

На підставі досліджених доказів, враховуючи, що відповідачем вказані обставини та доводи відповідача в судовому засіданні не спростовані, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги відповідають принципу рівності часток майна та не суперечать закону.

На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2037,24 грн.

Керуючись ст.3, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 223-228 ЦПК, 190, 308, 316, 321,372 ЦК України, 60,68,70 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Здійснити поділ спільного нерухомого майна подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП № НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП № НОМЕР_2, виділивши у власність Позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП № НОМЕР_1, однокімнатну квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП № НОМЕР_2, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП № НОМЕР_1 сплачений судовий збір в сумі 2037,24 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Голубкова М.А.