Номер провадження: 22-ц/785/3045/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Цюри Т.В.

ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю), за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року, -

встановила:

ОСОБА_4 07 жовтня 2016 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначала, що згідно із державним актом на право приватної власності на землю серія Р1 № 478785 від 07 березня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 265, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 3,71 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області.

03 січня 2007 року нею був укладений договір оренди землі за № 184 з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на десять (10) років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки в п. 5 договору оренди землі вказана 11501 гривні 33 копійки. Також в п. 9 вищезазначеного договору вказується, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі сільськогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки. В пункті 13 зазначено, що розмір орендної плати переглядається щорічно, в пункті 20, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у сім (7) днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі, в пункті 31, обовязки орендаря - приступити до використання у термін цього договору.

Крім того, відповідно до ОСОБА_5 приймання-передачі земельної ділянки від 03 січня 2007 року, земельна ділянка площею 3.71 га була передана ОСОБА_3 JI.A. в день складання договору оренди земельної ділянки, а саме 03 січня 2007 року. Договір оренди землі зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 листопаду 2008 року за № 90, за підписом відповідної посадової особи.

Таким чином договір оренди землі зареєстрований орендарем тільки через один (1) рік і десять (10) місяців з дня його підпису та передачі в користування земельної ділянки, яка передана з порушенням, а саме: в день підпису договору оренди землі 03 січня 2007 року.

Позивач вказувала, що при укладені договору оренди землі з відповідачем, вона не користувалась послугами адвоката, який би перевірив законність та вірність укладення договору. Вона повірила порядності та відповідальності керівника ТОВ «Чубівське зерно» ОСОБА_6, яка вказана у зазначеному Договорі оренди землі, складеного 03 січня 2007 року та ОСОБА_5 приймання-передачі земельної ділянки від 03 січня 2007 року, тому і підписала ці документи.

Договір оренди землі складений з порушеннями ст. 15 Закону «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені всі пункти, відповідно до Закону України «Про оренду землі», а саме: п. 4, 6, 7, 26. Крім того, пункти договору, де потрібно визначити дію пунктів підлягають виконанню чи ні (непотрібне закреслити) взагалі не визначено, це такі п.18, 23, 32, 33, 34, 39, 40, 43.

Крім того, як стало відомо позивачу з листів ТОВ «Чубівське зерно» за підписом директора ОСОБА_6, від 31 липня 2013 року та від 22 серпня 2014 року на її заяви, в яких вона просила розірвати договір оренди у звязку з тим, що вона має намір відповідно до п. 39 Договору самостійно обробляти та використовувати свою власність на свій розсуд, їй надано відповіді, що Договір оренди землі укладений строком на десять років та діє до 03 січня 2017 року.

Також на звернення позивача втретє в 2015 році до директора ТОВ «Чубівське зерно» що до розірвання Договору оренди землі, вона отримала відповідь від 17 серпня 2015 року, що відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 110, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Згідно цієї відповіді дія договору уже припиняється 16 листопада 2018 року, а не 03 січня 2017 року, як було зазначено в попередніх листах.

Крім того, слід відмітити, що якщо договір діє з дня реєстрації в відділі Державного реєстру земель та запис там зроблено не 16 листопада 2008 року, як вказується в листі, а 07 листопада 2008 року.

Також реєстрація Договору оренди землі з вини ТОВ «Чубівське зерно» зареєстровано в Державному реєстрі земель тільки через 1 рік і 10 місяців з дня його підпису та передачі земельної ділянки. Вважає, що орендар навмисно використав її необізнаність законів та вчинив неправомірні дії та безпідставно продовжив термін дії договору на 1 рік 10 місяців.

Крім цих порушень, на які позивачка посилалася, також з невідомих їй причин, які їй стали відомі з листа відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеської області від 12 вересня 2016 року, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай), розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на день підписання договору оренди, тобто на 03 січня 2007 року за даними на 01 січня 2007 року складала 29 265 гривень 86 копійок. В той час, як в договорі на цю ж дату п. 5 нормативна грошова оцінка земельної ділянки внесена орендарем тільки 11 501 гривні 33 копійки.

Договір оренди землі зареєстрований 07 листопада 2008 року, тому в договорі оцінка мала б бути змінена та зазначена, яка діяла саме на день реєстраціє договору, тобто станом на 01 січня 2008 року та згідно даних відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області складає 30 096 гривень 24 копійки, однак в договорі чомусь залишилась сума 11 501 гривні 33 копійки.

Враховуючи такі розбіжності в грошової оцінки землі між Договором оренди землі і фактичними даними, позивачу мали б нараховувати орендну плату з нормативної оцінки землі 30096 гривень 24 копійки, таким чином вона не дотримувала від ТОВ «Чубівське зерно» орендної плати в сумі 278 гривень 51 копійки. Так. як від грошової оцінки землі вона отримувала з 11501 гривні 33 копійки х 1,5 % : 100 = 172 гривні 52 копійки, тобто сума орендної плати складала 172 гривні 52 копійки. Сума орендної плати від фактичної грошової оцінки землі у 2008 році вона мала б отримувати від 30 096 гривень 24 копійки х 1,5 % : 100 = 451 гривні 04 копійки.

Також ТОВ «Чубівське зерно» відповідно до Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» перераховував з доходу від орендної плати за орендодавців в податкову інспекцію по місту свого розташування податок від орендної плати, яку сплачував орендодавцям із суми грошової оцінки землі з 11501 гривні 33 копійки, а не від суми 30 096 гривень 24 копійки. Несплачена сума податку державі складає 278 гривень 51 копійки, якщо взагалі до дня реєстрації договору, податки відповідач перераховував за нею.

Як вбачається з наведеного не тільки позивач не доотримувала орендну плату, а і держава до державного бюджету суми податку від фізичних осіб через контрагентів, а саме: ТОВ «Чубівське зерно».

Крім того, відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору оренди землі № 184 від 07 листопада 2008 року (державна реєстрація № 90 про внесення змін до нього від 28 серпня 2015 року, укладеної між нею та ТОВ «Чубівське зерно», згідно п. 4. Пункт 9 договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем в формі грошової та в розмірі 5% від базової нормативної оцінки земельної ділянки. За бажанням орендодавця, за домовленістю з орендарем, орендна плата може бути видана натуральною продукцією». В тім в Додатковій угоді не вказується нормативна оцінка земельної ділянки у 2015 році. В п. 5 Додаткової угоди від 28 серпня 2015 року вказується: «Ця угода є невідємною частиною Договору оренди землі та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації». Додаткова угода складається у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у «Орендодавця», другий - у «Орендаря» третій - в органі, який провів його державну реєстрацію. Ця функція орендарем також не виконана.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №61151831 від 10 червня 2016 року, наданою Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, вказана Додаткова угода в реєстрації 2015 році, 2016 році не проводилась.

Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області від 06 липня 2016 року №472/86-16, грошова нормативна оцінка землі, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, станом на 01 січня 2016 року складає 96 658 гривень 35 копійок. Відповідно до розрахунку орендної оплати за земельний пай у 2016 році вона мала би отримати від ТОВ «Чубівське зерно», з урахуванням укладеної додаткової угоди від 28 серпня 2015 року, 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Нормативна грошова оцінка землі на 01 січня 2016 року складає 96 658 гривень 35 копійок х 5 % : 100 = 4 832 гривні 92 копійки мінус 19,5 % з них 18% від доходу фізичних осіб і 1.5% - військовий збір. (4832 гривні 92 копійки х 19,5%=942 гривні 42 копійки).

4 832 гривні 92 копійки - 942 гривні 42 копійки = 3890 гривень 50 копійок, тобто у 2016 році позивач мала б отримати орендної плати в сумі 3890 гривень 50 копійок, а натомість їй виплатили лише 2334 гривні 00 копійок. зменшена сума на 1556 гривень 59 копійок, з невідомих їй обставин.

Частиною першою ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 Закону України Про оренду землі». Дану позицію підтримує Верховний Суд України у своїй справі від 06 лютого 2012 року за № 6-104ц11.

Позивачка зазначала, що вона не ставить своєю метою про признання Договору оренди недійсним, хоча на це є всі підстави, а бажає просто розірвати його з відповідачем та використовувати свою власність на свою користь відповідно до п. 39 вказаного в договорі.

Виходячи з того, що договір оренди земельної ділянки на думку позивачки є недійсним в силу ст. 15 Закону № 161-ХІУ, оскільки він укладений без дотримання вимог цієї норми щодо узгодження таких істотних умов, як умови передачі земельної ділянки, а саме: передача в день складання договору, а не в семиденний термін після його реєстрації, наявність обмежень (обмежень щодо використання земельної ділянки взагалі не визначено як альтернативні з урахуванням в договорі далі вказаних нею пунктів не застосовується (так чи ні) це п. 18, 23, 32, 33, 34, 39, 40 ,43, а п. 4, 6, 7, 26 в договорі взагалі не заповнені.

Крім того в договорі п. 13. Розмір орендної плати мав переглядатися щорічно, а даний пункт взагалі відповідачем не виконувався. Яка орендна плата має бути на даний час орендар не знає, від якої грошової оцінки отримує оренду плату не знає. Виплата орендної плати проводиться, як забагнеться орендарю, видає орендодавцю орендну плату, наче б милостиню. На руки орендодавцю не видаються розрахунки орендної плати, добитись правди від орендаря дуже важко або взагалі не можливо. Враховуючи вищевикладене позивач мала б намір просити суд визнати договір не дійсним.

В звязку з тим, що вона цього не робила раніше та не зверталась до суду за захистом своїх прав, вважає за потрібне просити суд вирішити питання про розірвання договору оренди землі між нею ОСОБА_4 та 70В «Чубівське зерно» відповідно до п. 39 Договору оренди землі від 03 січня 2007 року за № 184, де значиться, а саме: Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є тільки в судовому порядку, чи до повного завершення збирання врожаю. Врожай орендарем зібраний.

Позивачка зазначала, що у звязку з тим, що вона уже зверталась до ТОВ «Чубівське зерно» з питання розірвати договір оренди землі після збору врожаю відповідно до п. 39 Договору оренди землі від 03 січня 2007 року у 2013 році, 2014 році, 2015 році, однак їй відповідачем було відмовлено.

Також ОСОБА_4 вказувала, що має намір самостійно обробляти землю та вирощувати врожай, на свій розсуд використовувати свою власність, у звязку з чим звернулась до суду та просила задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті, представник позивачки ОСОБА_7, діючий на підставі довіреності (а.с.31), позовні вимоги довірительки підтримав в повному обсязі та зазначив, що повністю підтримує вимоги, викладені ОСОБА_4 в позовній заяві з урахуваннями уточнень.

Крім того, представник позивача ОСОБА_8, діюча на підставі ордера та договору про надання правової допомоги (а.с.32-35), позовні вимоги довірительки підтримала в повному обсязі та зазначила, що ОСОБА_4 03 січня 2007 року уклала договір оренди землі з ТОВ «Чубівське зерно», який було зареєстровано лише 07 листопада 2008 року.

Даний договір укладено з порушенням ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в ньому не всі пункти заповнені. Крім того, ОСОБА_4 неодноразово зверталась до ТОВ «Чубівське зерно» з проханням розірвати вищезазначений договір оренди землі, однак отримала відповіді, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, тобто орендар навмисне використав необізнаність позивача та безпідставно продовжив термін дії договору на один рік десять місяців, так як навмисно затягував з державною реєстрацією договору оренди. Також, починаючи з 2007 року та 2016 рік відповідачем порушувались права довірительки, оскільки не в повній мірі сплачувалась орендна плата, так як згідно листів відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі, нормативно грошова оцінки землі по Долинській сільській раді значно більша, ніж сплачував відповідач, тобто ТОВ «Чубівське зерно» не доплачувало ОСОБА_4 орендну плату. Тому просила суд відповідно до п. 39 Договору оренди землі, укладеного 03 січня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Чубівське зерно» зареєстрований 07.11.2008 року в Ананьївському відділі реєстрації, про що вчинено запис за № 90 - розірвати, понесені судові витрати ОСОБА_4 покласти на відповідача.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнала повністю та надала на адресу суду письмові заперечення (а.с.42-45), згідно яких вважала, що позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 25 вказаного Закону покладає на орендаря земельної ділянки наступні обов'язки: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Земельний кодекс України у ст. 96 зазначає обов'язки землекористувачів, а саме: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Жодних обґрунтованих даних, з яких би вбачались визначені законом підстави для розірвання договору оренди позивачем не надано.

Щодо вимоги відповідача про невідповідність розміру орендної плати умовам договору та законодавства починаючи з 2007 року, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 256, 261, 267 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, на даний час претензії позивача щодо розміру орендної плати та інших питань можливо розглядати за останні три роки, тобто починаючи з 2013 року. Щодо ж посилання позивача на свою юридичну необізнаність, вважаю, що вказана обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Проте, вважала за необхідне надати суду розрахунок розміру орендної плати, яку отримувала позивачка починаючи з 2007 року, з якого вбачається, що орендна плата розраховувалась на підставі нормативно грошової оцінки за кожний рік окремо, згідно даних відділу Держземагенства в Ананьївському районі, а починаючи з 2010 року орендна плата виплачувалась у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Після укладення у 2015 році додаткової угоди - розмір орендної плати склав 5% від нормативно-грошової оцінки землі.

Щодо претензій відповідачки про те, що за 2016 рік вона отримала лише 2 334,3 гривень орендної плати замість 4 832,92 гривень, то згідно п. 11 договору оренди між ОСОБА_4 та ТОВ «Чубівське зерно» орендна плата вноситься до 01 січня наступного року, таким чином строк кінцевого розрахунку за договором ще не збіг, тому орендарем умови договору не порушено. Твердження ж ОСОБА_4 про те, що у додатковій угоді від 28 серпня 2015 року, укладеній до первинного договору оренди землі між сторонами не вказано розмір нормативно грошової оцінки землі, взагалі є безпідставним, так як у копії вказаної угоди, наданої суду самою позивачкою видно, що у п. 2 вказано, що «нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 80548,62 гривень».

Щодо того, що додаткова угода до цього часу не зареєстрована, пояснює наступне, для реєстрації додаткової угоди необхідно зазначити кадастровий номер земельної ділянки, але ОСОБА_4, до теперішнього часу не надала ТОВ «Чубівське зерно» дані щодо кадастрового номеру земельної ділянки, так як у Державному акті кадастровий номер відсутній.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Позивачем не надано доказів не дотримання відповідачем жодної із зазначених істотних умов (норма про кадастровий номер станом на дату укладення договору у законі була відсутня, а на даний час кадастровий номер орендодавцем не наданий).

Щодо порушення, на думку позивача, відповідачем п. 13 договору про перегляд орендної плати. У тексті договору вказано, що орендна плата переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Вважає вказаний аргумент також надуманим, так як по-перше розмір орендної дійсно переглядався кожний рік через зміну нормативно-грошової оцінки, в якій вже враховано індекс інфляції та збільшення відсотку, що підлягає виплаті. Будь-яких інших підстав, які б мали стати підставою для перегляду орендної плати не було, позивачем їх наявність не доведено.

Крім того, не відповідає дійсності твердження позивачки про відсутність інформації про розмір та розрахунок орендної плати, так як жодного письмового звернення щодо надання вказаної інформації на яку б відповідачем не була надана відповідь позивачем не надано.

Також неможливо погодитись із трактуванням позивачем п. 39 договору: «розірвання договору в односторонньому порядку допускається». Насправді ж у п. 38 договору чітко зазначено, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, порядок одностороннього розірвання договору чітко не прописаний, у звязку із чим необхідно керуватися нормами Закону України «Про оренду землі». .

Вважала, що позивачкою не доведено жодної підстави для розірвання договору оренди землі, а надані в якості доказів документи: довідки від 12. вересня 2016 року за № 493/86-16 та від 06 липня 2016 року за № 472/86-16, видані відділом Держгеокадастру в Ананьївському районі на імя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, в якій вказано на обєкти нерухомості, розташовані в м. Одеса, які належать ОСОБА_10 JI.A. до предмету позову не мають жодного стосунку. На підставі викладеного, у звязку з наведеним, вважає позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Чубівське зерно» незаконними та необгрунтованими, у звязку із чим просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Чубівське зерно" про розірвання договору оренди земельної ділянки залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах скарги і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Ананьїв Одеської області, мешканка с.Долинське Ананьївського району Одеської області (а.с.10-11).

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 478785, що виданий 07 березня 2002 року на підставі рішення 2 сесії XXIV скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 14 червня 2002 року №8 на імя ОСОБА_3, яка на праві власності має земельну ділянку, площею 3,71 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складено відповідний план (а.с.12).

Крім того з копії договору оренди землі №184 від 03 січня 2007 року вбачається, що 03 січня 2007 року між ТОВ «Чубівське зерно» та ОСОБА_4, яка є власником земельної ділянки, площею 3,71 га, укладено договір оренди земельної ділянки 163, відповідно до якого ТОВ «Чубівське зерно» приймає в оренду у ОСОБА_4 вказану земельну ділянку та сплачує останній щорічно орендну плату. Даний договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди в Ананьївському відділі реєстрації Одеської регіональної філії Центру ДЗК 07 листопада 2008 року за №90 (а.с.13-16).

ОСОБА_5 приймання-передачі земельної ділянки від 03 січня 2007 року підтверджується, що орендодавець ОСОБА_3 передала орендарю ТОВ «Чубівське зерно» земельну ділянку загальною площею 3,71 га, розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на десять років (а.с.17).

Також з копії додаткової угоди до договору оренди землі №184 від 07 листопада 2008 року (державна реєстрація №90, про внесення змін до нього видно, що між ОСОБА_4 та ТОВ «Чубівське зерно» укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі (а.с.18).

Крім того, з повідомлення відповідача ТОВ «Чубівське зерно» позивачеві ОСОБА_4 від 31 липня 2013 року, 22 серпня 2014 року, 17 серпня 2015 року вбачається, що згідно Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі № 184 був укладений 03 січня 2007 року строком на десять років, дія договору закінчується 03 січня 2017 року.

Статтею 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно якому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначеності умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, відступити від положень цих актів і врегулювати свої відносини на власний розсуд, і не можуть відступити від положень цих актів, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень цих актів відносин між сторонами.

Таким чином, позивачка на момент укладення договору не заперечувала свого вільного волевиявлення та своєї вільної згоди щодо всіх умов даного договору оренди.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та п. 36 вищезазначеного договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. (а.с.19-21)

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 61151831, виданої 10 червня 2016 року Центром надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, вбачається, що будь-які відомості щодо нерухомого майна ОСОБА_3, відсутні (а.с.22-23).

Відповідно до копії повідомлення відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області від 06 липня 2016 року, наданого ОСОБА_10 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_10, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 478787, отриманої у власність взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації на 01 січня 2016 року становить 96 658 гривень 35 копійок (а.с.24).

Згідно копії повідомлення відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області від 12 вересня 2016 року, наданого ОСОБА_9 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_9, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 273298, отриманої у власність взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на: 01 січня 2007 року становить 29 265 гривень 86 копійок; 01 січня 2008 року становить 30 069 гривень 24 копійки; 01 січня 2009 року становить 34 659 гривень 97 копійок; 01 січня 2010 року становить 36 725 гривень 79 копійок; 01 січня 2011 року становить 36 725 гривень 79 копійок; 01 січня 2012 року становить 36 725 гривень 79 копійок (а.с.25).

Відповідно до копії повідомлення відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області № 29-1506-0.12-2485/2-16 від 18 листопада 2016 року, наданого адвокату ОСОБА_8 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 478785, отриманої у власність взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на: 01 січня 2007 року становить 29 265 гривень 86 копійок; 01 січня 2008 року становить 30 069 гривень 24 копійки; 01 січня 2009 року становить 34 659 гривень 97 копійок; 01 січня 2010 року становить 36 725 гривень 79 копійок; 01 січня 2011 року становить 36 725 гривень 79 копійок; 01 січня 2012 року становить 36 725 гривень 79 копійок; 01 січня 2013 року становить 64 490 гривень 49 копійок; 01 січня 2014 року становить 64490 гривень 49 копійок; 01 січня 2015 року становить 80 548 гривень 62 копійки; 01 січня 2016 року становить 96 658 гривень 35 копійок (а.с.41).

З довідки № 111, виданої 03 грудня 2016 року ТОВ «Чубівське зерно» вбачається, що за даними ТОВ «Чубівське зерно» ділянка № 163 ЧЗ ДЛН, загальна площа 3,71 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, належить ОСОБА_3, була здана в оренду ТОВ «Чубівське зерно». Станом на 01 листопада 2016 року заборгованість з виплати орендної плати перед цим орендодавцем складає 1 556 гривень 20 копійок, орендна плата по цій ділянці нараховувалась та сплачувалась згідно таблиці (а.с.46).

Згідно копії повідомлення відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області № 218 від 20 лютого 2013 року, наданого ТОВ «Чубівське зерно», нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5,45 га, розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на 01 січня 2013 року становить 64 613 гривень 72 копійки (а.с.47).

ОСОБА_5 повідомлень відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області, наданих ТОВ «Чубівське зерно» відповідно 11 лютого 2014 року, 16 лютого 2015 року підтверджується, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, отриманої у власність взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на: 01 січня 2013 року становить 64 490 гривень 49 копійок; 01 січня 2015 року становить 80 548 гривень 62 копійки (а.с.48,49).

З відомостей на виплату грошей, відповідно за №ВОП-49 від 29 листопада 2013 року; № ВОП-42 від 09 жовтня 2014 року; «ВОП-19 від 27 серпня 2015 року, наданих ТОВ «Чубівське зерно» вбачається, що товариство протягом 2013-2015 років проводило розрахунок з ОСОБА_4 за оренду земельного паю (а.с.50-55).

З копії інформації, наданої ОСОБА_4 12 жовтня 2016 року за № 6290/10/15-04-13-01 Котовською обєднаною державною податковою інспекцією головного управління ДФС в Одеській області, вбачається, що за період з 2007 року по 30 червня 2016 року, згідно поданих ТОВ «Чубівське зерно» податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку форми № 1 ДФ (таблиця а.с. 60).

Відповідно до ст. 407 п. 1 ЦК України Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Як визначено в ст. 792 ЦК України та ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі №161-ХІV від 06 жовтня 1998 року з наступними доповненнями та змінами, за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тобто зазначеними нормами Закону передбачено, що наявність укладеного в установленому порядку договору оренди земельної ділянки обмежує права власника земельної ділянки у володінні та користуванні предметом договору оренди.

Згідно ст.ст. 124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, передбачено, що зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках , встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом предявлення позову про розірвання договору.

Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, що узгоджується з ч. 3 ст. 640 ЦК України (нормативний акт, який вступив в силу після прийняття Закону України «Про оренду землі» і є основним актом цивільного законодавства), відповідно до якої договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За правилами ст. 27 Закону України «Про оренду землі» відповідачеві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Загальні підстави припинення договору оренди землі визначені ст. 31 Закону України «Про оренду землі», у ч. 4 якої зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Матеріалами справи, поясненнями представників позивача, представника відповідача встановлено та підтверджено, що позивач ОСОБА_4 на протязі 2007-2016 років отримувала орендну плату, про що свідчать відомості про видачу сільгосппродукції в рахунок орендної плати, надані відповідачем, тобто, її влаштовували умови оренди.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що договір оренди є дійсним та відсутні відомості, які б спростовували його дійсність.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачка не надала суду переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що законних підстав для задоволення її позову не має.

Що стосується заперечень викладених в апеляційній скарзі, то вони або спростовуються матеріалами справи та викладеним вище, або не є підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи все вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді : Т.В. Цюра

ОСОБА_2