АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 607/6632/16-ц
Провадження № 22-ц/792/447/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «ФАЙНЕ МІСТО 2» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «ФАЙНЕ МІСТО 2» про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

21 червня 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначала, що 17 листопада 2015 року між нею і Житлово-будівельним кооперативом «ФАЙНЕ МІСТО 2» був укладений договір № 123.01.1.036 про сплату пайових внесків. За умовами договору відповідач зобовязався організувати будівництво житлового будинку по вулиці Микулинецькій, 116 у м. Тернопіль за рахунок внесків асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати приміщення та всі документи, необхідні для реєстрації права власності на нього, а вона зобовязалася сплатити внески у розмірах та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. На виконання умов договору 18 листопада 2015 року сплатила пайовий внесок у розмірі 283410 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13154683. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, будинок не побудований та не зданий в експлуатацію. За згодою сторін договір розірваний 24 травня 2016 року. ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2» зобовязався повернути сплачені нею кошти у сумі 283410 грн протягом 14 робочих днів. Взяті на себе зобовязання виконав частково після предявлення позову до суду. У звязку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь сплачені нею грошові кошти у сумі 16902 грн, штрафі санкції у розмірі 2000 грн, судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 16902 грн, витрати по оплаті судового збору у сумі 2854 грн 10 коп і правової допомоги у сумі 1000 грн. В решті позову відмовлено.

ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення вимог, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність судового рішення. Суд не взяв до уваги, що кошти у сумі 16902 грн є вступним та цільовим внесками, які згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору № 123.01.1.036 від 17 листопада 2015 року у разі розірвання договору не повертаються. Усі розрахунки з позивачем завершені. Документ, датований 24 травня 2016 року, який ОСОБА_1 вважає договором із ЖБК про розірвання договору від 17 листопада 2015 року, не відповідає вимогам ст. 207 ЦК України і не має юридичної сили.

Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду позивач і її представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі. Представник апелянта не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 17 листопада 2015 року між ОСОБА_1 і Житлово-будівельним кооперативом «ФАЙНЕ МІСТО 2» був укладений договір № 123.01.1.036 про сплату пайових внесків. За умовами договору відповідач зобовязався організувати будівництво житлового будинку по вулиці Микулинецькій, 116 у м. Тернопіль за рахунок внесків асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати приміщення та всі документи, необхідні для реєстрації права власності на нього, а ОСОБА_1 зобовязалася сплатити внески у розмірах та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. На виконання умов договору 18 листопада 2015 року позивач сплатила внесок у сумі 283410 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13154683. Відповідач взяті на себе за договором зобовязання не виконав. Будинок не побудований та не зданий в експлуатацію. За згодою сторін договір розірваний 24 травня 2016 року. ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2» зобовязався повернути сплачені ОСОБА_1 кошти у сумі 283410 грн протягом 14 робочих днів. Фактично відповідач сплатив 30 листопада 2016 року 266508 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи уточнені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за договором від 24 травня 2016 року про розірвання договору про сплату пайових внесків ЖБК зобовязаний повернути позивачу сплачені кошти у сумі 16902 грн (283410 грн - 266508 грн).

Такий висновок ґрунтуються на фактичних обставинах справи, встановлених судом, і відповідає вимогам закону, на які посилався суд при ухваленні рішення.

На підставі ст. 137 ЖК України житлово-будівельний кооператив діє на основі Статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.

В силу ст. 13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Статтею 21 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обвязковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Твердження апелянта, що договір від 24 травня 2016 року про розірвання договору про сплату пайових внесків не має юридичної сили, оскільки підписаний представником ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2» без відповідних повноважень, не заслуговують на увагу.

Договір від 24 травня 2016 року містить посилання на те, що ОСОБА_3, яка його підписала, діє від імені ЖБК «ФАЙНЕ МІСТО 2» на підставі довіреності, виданої 11 березня 2016 року головою кооперативу ОСОБА_4, та скріплений печаткою кооперативу.

Зазначений договір сторонами в судовому порядку не оспорювався, а згідно із презумпцією правомірності правочину, закріпленої положенням ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав, хоча відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України право подання таких доказів розяснено представнику апелянта у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильності стягнення судових витрат ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з частковим задоволенням позову (89,42%) документально підтверджені судові витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору і на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Безпідставними є посилання апелянта на відсутність доказів надання позивачу правової допомоги.

Правову допомогу ОСОБА_1 надавав адвокат ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги № 16/3 від 16 червня 2016 року (а.с. 17).

Сплата позивачем коштів у сумі 1000 грн на підставі зазначеного договору підтверджується квитанцією № 3 від 22 липня 2016 року (а.с. 51).

Колегією суддів із наданого розрахунку витрат на правову допомогу встановлено, що адвокат ОСОБА_5 надав позивачу правову допомогу у виді вивчення документів і формування правової позиції, складання позовної заяви і подання її до суду, на що затратив 3 год. часу.

Сплачені ОСОБА_1 кошти у сумі 1000 грн на правову допомогу не перевищують граничний розмір компенсації таких витрат, встановлений законом.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшивши суму стягнутих з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору до 2552 грн 14 коп і на правову допомогу до 894 грн 20 коп.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «ФАЙНЕ МІСТО 2» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року змінити, зменшивши суму стягнутих з Житлово-будівельного кооперативу «ФАЙНЕ МІСТО 2» на користь ОСОБА_1 витрат по оплаті судового збору до 2552 грн 14 коп (дві тисячі пятсот пятдесят дві грн 14 коп) і на правову допомогу до 894 грн 20 коп (вісімсот девяносто чотири грн 20 коп).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_6

Суддя/підпис/ ОСОБА_7

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_9 Провадження: № 22-ц/792/447/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 59