Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/954/17 Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Є.У.№ 336/3432/16-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Волчановій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: П'ята Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що їх батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час шлюбу придбали житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх батько, за життя заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного будинку.

Спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця ОСОБА_8, діти: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, яки прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки були зареєстровані та мешкали у цьому будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2008 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_9 та їх дітьми.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкова частина житлового будинку перейшла до спадкоємців у наступних частках: ОСОБА_7 набула право на 1/8 частину і з врахуванням належної їй як дружині померлого 1/2 частини вона набула право на 5/8 частин спадкового майна; ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 набули право по 1/8 частині кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачів, заповіт не залишила.

Після її смерті відкрилася спадщина на 5/8 частин спірного будинку. Спадкоємці першої черги є діти спадкодавця: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11

У встановлений законом строк позивачі та відповідач звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_7, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_5

У зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, встановити факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_9

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_7

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої матері ОСОБА_7

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності по 1/6 частині за кожним будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 6/15 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 2/15 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_7.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1981 року. Зазначене право зареєстроване в ОП «ЗМБТІ» (а. с. 85-86).

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини його спадкоємці не зверталися. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори звернулися: 08.06.2008 року - ОСОБА_5 (а.с. 96), 14.10.2008 року - ОСОБА_4 (а.с. 75), 24.05.2008 року - ОСОБА_3.(а.с. 70 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, яка за життя заповіту не залишила (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися: 24 травня 2008 року - ОСОБА_3 (а. с. 44 зворот), 12 липня 2008 року - ОСОБА_5 (а. с. 47 зворот), 12 липня 2008 року - ОСОБА_4 (а.с. 48).

15 серпня 2008 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 від прийняття спадщини відмовились на користь ОСОБА_5 (а.с. 48 зворот). Свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не отримали, як випливає з матеріалів спадкових справ (а. с. 16-19, 94-95).

Суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 529 ЦК Української РСР, який діяв на момент відкриття спадщини. За її змістом суд зробив висновок, що після смерті ОСОБА_13, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (в тому числі всиновлені), подружжя і батьки померлого.

Посилання при апеляційному розгляді відповідача на те, що позивачі не подавали заяви про прийняття спадщини, а відтак не прийняли її не ґрунтується на положеннях чинного на той час ЦК. Так, в силу ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на момент смерті власника будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6, у нього було шість спадкоємців першої черги за законом - його дружина ОСОБА_7 та діти: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_12 При цьому дружина ОСОБА_7, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили дії щодо прийняття спадщини, оскільки постійно проживаючи разом із спадкодавцем, стали до фактичного володіння та управління спадковим майном. Між тим, спадкоємиця ОСОБА_5 дій з прийняття спадщини не здійснила.

З огляду на зазначена суд правильно порахував частки у праві на спадщину.

Безпідставним є посилання відповідача при апеляційному розгляді на те, що весь будинок належав спадкодавцю ОСОБА_6, а суд безпідставно включив до розподілу лише ? частину будинку, хоча дружина ОСОБА_6 за життя не заявляла вимог щодо визнання за нею права власності.

Суд першої інстанції, встановлюючи розмір спадкового майна, правомірно врахував, що спірний будинок належав подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі спільної власності у відповідності до положень чинного на той час КЗпШ.

Відтак ОСОБА_7 набула право на 2/3 частини будинку, з врахуванням належної їй як дружині померлого 1/2 частини (1/2 +1/6).

Дійшовши висновку про прийняття спадщини не лише ОСОБА_4, але і ОСОБА_7, суд врахував, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (ас. 90 зворот), що свідчить про вчинення ОСОБА_4 дій з прийняття спадщини і обґрунтованість застосування положень ст. 549 ЦК УРСР.

Відтак, судом був встановлений факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 як ОСОБА_7, так і ОСОБА_4; доля ОСОБА_7 в спадковому майні становить 2/3 частини, а доля ОСОБА_4 - 1/6 частина будинку АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про розмір часток, які належать спадкоємцям ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належить право спадкування на 1/6 частину після смерті батька ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року та 2/15 частин після смерті матері ОСОБА_7, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року (2/3 : 5).

ОСОБА_5 належить право спадкування на 6/15 частин після смерті матері ОСОБА_7.(2/15 її доля та 4/15 частин доля сестер ОСОБА_10 і ОСОБА_12), які відмовились від спадщини на її користь.

З огляду на викладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та надані докази у урахуванням яких ухвалив відповідне закону рішення.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: