АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1896/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

в с т а н о в и л а :

19 травня 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_7 в обґрунтування позовних вимог посилається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_8. Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, та двох земельних ділянок, належних їй згідно державних актів. ОСОБА_8 залишила заповіт, згідно якого заповіла все своє майно дочці - ОСОБА_7 та сину - ОСОБА_6 в рівних частинах. На день смерті ОСОБА_8 заповіт не змінено та не скасовано. Інших осіб, в тому числі тих, хто має право на обов'язкову частку після смерті матері позивача немає. ОСОБА_7 та її брат ОСОБА_6 є єдиними спадкоємцями померлої як за заповітом, так і за законом. Позивач посилається, що документи на спадкове майно померлої ОСОБА_8 знаходилися у відповідача ОСОБА_6, який протягом 6-ти місячного терміну їх не надавав позивачу для звернення до нотаріальної контори.

18 травня 2017 року ОСОБА_7 звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Того ж дня позивачу був виданий дублікат заповіту, адже оригінал знаходився у відповідача ОСОБА_6, який свідомо повідомив позивача, що вона не буде спадкувати майно, бо все належить йому особисто. При поданні заяви консультантом нотаріальної контори позивачу ОСОБА_7 було повідомлено в усному порядку, що вчинити нотаріальні дії неможливо, оскільки ОСОБА_7, будучи однією із двох спадкоємців майна вважається такою, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. Причиною пропуску строку стало те, що ОСОБА_7 мала намір подати заяву спільно із відповідачем ОСОБА_6 при приїзді до м. Черкаси, проте з незрозумілих підстав ОСОБА_6 не бажав повідомляти про можливість спільного подання заяви. Відсутність спільної реєстрації з померлою на даний час позбавляє позивача ОСОБА_7 можливості розпочати процедуру оформлення спадкових прав, бо реалізувати право на заповіт позивач також не може, через вчасно неподаної заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилається, що підставою пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини було те, що 28 квітня 2017 року ОСОБА_7 була направлена на стаціонар КНП «КДУ Деснянського району» м. Києва у зв'язку з встановленим діагнозом - «БША по типу сосудистого криза на фоне гипертонической дисциркуляторной знцефалопатии та іншими діагнозами» з терміном перебування до 08 травня 2017 року. Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що вона була зайнята на роботі, тому відповідно на час тимчасової непрацездатності була звільнена від роботи. Перебування на стаціонарі з метою лікування підтверджує поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже дана причина була зумовлена саме неможливістю позивача прибути до м. Черкаси, саме в строк визначений законом для подання відповідної заяви. На даний час позивач ОСОБА_7 вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини строком два місяці.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_7 - задоволено частково.

Визначено ОСОБА_7 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на один місяць. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок грубого порушення норм процессуального та матеріального права, є необгрунтованим та незаконним, судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд помилково врахував як поважність причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини перебування позивача на лікуванні, оскільки на думку апелянта дана довідка не відповідає вимогам закону, та позивач використала свою посаду лікаря для оформлення лікарняного листа. Апелянт ОСОБА_6 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області вд 08.08.2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення ОСОБА_7 додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з доведеності позовних вимог, обґрунтовуючи рішення тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме перебувала на лікуванні, після виходу з лікарняного на роботу через зайнятість та погане самопочуття не змогла вчасно звернутися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом згідно даних заповіту від 23.03.2007 року ОСОБА_8 заповіла все своє майно дочці - ОСОБА_7 та сину - ОСОБА_6, в рівних частинах. На день смерті заповіт не змінено та не скасовано.

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на все спадкове майно.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщину.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини ( наприклад встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач ОСОБА_7 на адресу суду не надала об'єктивних, переконливих доказів наявності поважних в контексті вимог закону причин такого пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які б реально перешкоджали позивачу скористатися належним її правом на подачу такої заяви та слугували підставою для визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача ОСОБА_7,, як на одну із причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є те, що позивач ОСОБА_7 була направлена 28 квітня 2017 року на стаціонар КНП «КДУ Деснянського району» м. Києва у зв`язку встановленим діагнозом - «БША за типом судинного кризу на тлі гіпертонічної дисциркуляторної енцефалопатії» з терміном перебування по 08 травня 2017 року.

Як вбачається із даних довідки саме лікування зайняло у позивача 11 днів, а строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, посилання позивача ОСОБА_7 не може в контексті вимог закону рахуватися поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій, пов`язаних із необхідністю її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8. Крім того, позивач мала змогу звернутись за консультацією до юриста чи до нотаріальної контори м. Києва по місцю проживання для вирішення питання щодо консультації та подання заяви про прийняття спадщини.

Проте, суд першої інстанції при вирішенні даного спору, не звернув належної уваги на вищевказані роз`яснення Пленуму ВСУ, правову позицію Верховного Суду України, яка є обов 'язковою для виконання всіма судами України, та надані сторонами докази, заперечення відповідача, у зв`язку із чим суд дійшов помилкового висновку про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказаними позивачем поважними та надання строку протягом місяця для подачі заяви про прийняття спадщини.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що оскільки зазначені причини пропуску позивачем ОСОБА_7 строку для подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_7 на вчинення дій щодо подання заяви на прийняття спадщини, то у суду відсутні підстави для визначення додаткового строку для вчинення цих дій позивачу.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ч. 1 ст. 1270, ч. ч. 1, 3 ст.1272 ЦК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :