Справа № 141/964/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, без участі сторін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовноюзаявою до Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із якою 14.03.1996 року померла мати позивача - ОСОБА_2, яка працювала в колгоспі "Росія" с. Балабанівка, Оратівського району Вінницької області в період часу з 1945 р. по 1950 рік різноробочою, та з 1950 р. по 1968 рік дояркою, до виходу на пенсію.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, яку ОСОБА_2 не отримала в колгоспі «Росія» с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, який в подальшому було реорганізовано в КСП «Золота Нива», відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року через пропущення в списках, що додаються до Державного акта на право колективної власності на землю.

Під час розпаювання земель відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року, в період 1995-1996 років, ОСОБА_2 до керівництва колгоспу «Росія», який в подальшому було реорганізовано в КСП «Золота Нива» в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області з приводу не включення її в списки, додані до Державного акта про право колективної власності на землю та невидачі їй сертифіката на право на земельну частку (пай) не зверталась через юридичну необізнаність, хворобу, незнання про своє порушене право на земельну частку (пай) і право звернення до суду аж до своєї смерті, хоча була членом КСП та мала право на отримання земельної частки (паю), про що позивачці стало відомо недавно у 2015 році, так як вона не знала про порушення права ОСОБА_2 на земельну частку (пай), а саме - про невключения прізвища ОСОБА_2 до списків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю, і тому вона не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя. Оскільки ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав у 2015 році, тому вважає, що не пропустила термін звернення до суду.

ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити належним чином прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14.03.1996 року.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача сільський голова Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Від учасників судового розгляду до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із слідуючого.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-БК № 372979 ОСОБА_2 померла 14.03.1996 року в м. Вишгород Київської області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 017064 виданого 25.08.1961 року, ОСОБА_4 народилася 28.02.1946 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис за № 7. У графі БАТЬКИ зазначено: батько Іван, мати ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про одруження серії VІ-УР № 220319, 25.06.1967 року уклали шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про що в книзі записів актів про громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 11. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_5, дружини - ОСОБА_5.

Відповідно до адресної довідки по даним Оратівського паспортного столу гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знята з реєстраційного обліку 14.03.1996 р. с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області як померла.

Як вбачається з довідки № 28 від 22.09.2004 року, виданої виконавчим комітетом Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_2 до дня смерті 14.03.1996 року була прописана і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державним актом на право колективної власності на землю серії ВН № 5 , виданому КСП Золота нива" с. Балабанівка Балабанівською сільською Радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області підтверджено передача у колективну власність 2782,2 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 3 сесії 22 скликання Балабанівської сільської Ради народних депутатів від 31.05.1995 року.

Згідно із архівною довідкою № 230/01-22 від 10.07.2017 року в селі Балабанівка Оратівського району Вінницької області в період 1945-1950 років діяв колгосп ім. Сталіна с. Балабанівка. У 1950 році до колгоспу ім. Сталіна с. Балабанівка приєдналися два колгоспи ім. Шевченка с. Балабанівка і ім. Карла Маркса с. Ступки (протокол № 1 від 3 жовтня 1950 року). Новий укрупнений колгосп названий колгоспом ім. Сталіна с. Балабанівка. У 1962 році колгосп ім. Сталіна с. Балабанівка перейменовано в колгосп «Росія» с. Балабанівка. В період 1962- 1992 років селі Балабанівка діяв колгосп «Росія». У 1992 році відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу «Росія» с. Балабанівка, протокол № 1 від 17 листопада 1992 року колгосп «Росія» с. Балабанівка реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Золота нива» с. Балабанівка. У 2000 році відповідно до рішення установчих зборів засновників (протокол № 1 від 15.02.2000 року) на базі колективного сільськогосподарського підприємство «Золота нива» с. Балабанівка утворено агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» с. Балабанівка.

Відповідно до довідки № 40 від 26.05.2017 року, видану ВК АКПП «Золота нива» с.Балабанівка Оратівського району Вінницької області, 17 листопада 1992 року колгосп « Росія» перейменовано в КСГП „ Золота нива , яке визначено правонаступником колгоспу « Росія». Підстава : Протокол № 2 від 17.11.1992 року. КСП „ Золота нива реорганізовано 15.02.2000 року в АКПП „ Золота нива , яке є правонаступником КСП „ Золота нива . Підстава: протокол № 1 від 15.02.2000 року. АКПП „ Золота нива реорганізовано 30.05.2011 року у ВК АКПП „ Золота нива . Підстава: Протокол № 4 від 30.05.2011 року.

Згідно довідки № 38 від 26.05. 2017 року виданої головою ВК АКПП "Золота нива" зазначено, що ОСОБА_2 мати працювала в колгоспі "Росія" с. Балабанівка, Оратівського району Вінницької області: з 1945 р. по 1950 рік - різноробочою; з 1950 р. по 1968 рік дояркою. Довідка видана на підставі Стажової книги № 1 від 01.01. 1966 року по оплаті праці за 1968 рік № 8.

Відповідно до довідки № 39 від 26.05.2017 року, видану ВК АКПП «Золота нива» с.Балабанівка Оратівського району Вінницької області, архівних даних по розпаюванні земель колективної власності на 01.12.1995 року немає. Архівні дані про список працівників КСП «Золота нива» і пенсіонерів, які були внесені на розпаювання земель, знаходяться в архіві Оратівського відділу Держгеокадастру.

Як вбачається з повідомлення № 229-1/01-22 від 10.07.2017 року, наданого архівним відділом Оратівської РДА Вінницької області, в протоколах засідань та загальних зборів членів колгоспу ім. Сталіна с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області за 1945 рік рішення про прийняття в члени колгоспу ОСОБА_2 немає.

Згідно повідомлення № 229-2/01-22 від 10.07.2017 року, наданого архівним відділом Оратівської РДА Вінницької області, в протоколах засідань та загальних зборів членів колгоспу ім. Сталіна с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області за 1968 рік рішення про виключення ОСОБА_2 з членів колгоспу немає.

Відповідно до повідомлення № 272/01-22 від 08.08.2017 року, наданого архівним відділом Оратівської РДА Вінницької області, заяви громадян про вступ до членів КСП «Золота нива» с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області за 1992 рік на зберігання до архівного відділу районної держадміністрації не надходили, в зв0язку з чим немає можливості надати копію заяви про вступ до вказаного господарства ОСОБА_2.

Відповідно до книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника колгоспу «Росія» с. Балабанівка, Вдалика ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, працювала у вказаному колгоспі з 1945 по 1950 як різноробоча, та з 1950 рік по 1966 рік як доярка, з подальшим виходом на пенсію.

Як вбачається з інформації Відділу в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.31-230/101-17 від 27.09.2017 року, середня нормативно грошова оцінка земельної частки (паю) на території Балабанівської сільської ради, за межами с. Балабанівка, станом на 01.01.2017 року становить 117588 грн. Розмір середньої частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3.49 га.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року за №7 член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до Списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарську акціонерному товариству, членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві.

Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Це положення Указу Президента повністю відповідає вимогам ч.1 ст.125 ЗК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно із наказом Мінагрополітики №40 від 25.01.2013 року головне управління Держгеокадастру в області наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 14.03.1996 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_2. В цей час діяв ЦК УРСР (2004 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Оскільки позивач позбавлена можливості оформити належним чином прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай),так як за життя спадкодавця ОСОБА_2 було пропущено у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акту на право колективної власності на землю, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7, 524, 527, 550 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 1, 3, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14.03.1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.І. Лисак