Справа № 694/1333/15-ц
провадження 2/694/72/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.04.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №00606436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 07.10.2013 року в сумі 45 383 гривні 17 коп. Також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати сплаченого судового збору за розгляд справи в суді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Банк оформив власнику рахунку ОСОБА_1 платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та відкрив поточний рахунок №0177 в гривні та здійснює його обслуговування. Відповідачу було надано грошові кошти в сумі З0 000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 07.10.2013р. по 06.10.2015р. із сплатою 32,00 (тридцять два) % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. У відповідності до виписки по рахунку №0177 позичальника за період з 07.10.2013р. по 10.06.2015р., датою здійснення операції за допомогою картки є 19.10.2013р. Згідно положень кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, штрафу, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, однак позичальником з 01 травня 2014 року порушено зобовязання шляхом несплати 2 (двох) платежів підряд. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено відповідачем 03 квітня 2014 року в сумі - 36,93 грн. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 27.03.2015р. становить 45 383 (сорок пять тисяч триста вісімдесят три) гривні 17 коп., та складається з наступних сум: заборгованість за кредитом - 29 353,29 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 11 868,81 грн.; пеня та неустойка за прострочення сплати кредиту - 500,00 грн.; пеня та неустойка за прострочення сплати процентів - 1 400,00 грн.; сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 565,69 грн. сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 1490,83 грн. 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту) - 59,47 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів по кредиту - 145,08 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про (дострокове) погашення заборгованості №712/057-06 від 19.08.2014р., яка була залишена позичальником без відповіді та задоволення.

Представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але направив через канцелярію суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що висновок експерта для суду не є обовязковим і повинен оцінюватись судом поряд з іншими доказами, заперечив проти письмових заперечень відповідачки, вказавши, що договір між банком та ОСОБА_1 від 07.10.2013 року був укладений та є чинним, окрім того відповідачка здійснювала часткове погашення кредиту, чим фактично визнала свою заборгованість перед банком. Факт укладення договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується виписками по рахунку № 0177 за період з 07.10.2013 по 10.06.2015р., який є належним, допустимим і достовірним доказом. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача, а також просить проводити розгляд справи за відсутності представника ПАТ

«Брокбізнесбанк».

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що повністю заперечує проти заявлених вимог Брокбізнесбанку щодо стягнення заборгованості по кредиту та просить відмовити, врахувавши висновок експерта у почеркознавчій експертизі, відповідно до якого підпис в кредитному договорі та на копії паспорту виконані не нею власноручно, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Оскільки представник позивача та відповідач подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, справу можна розглянути у їх відсутність, за наявними у справі доказами, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Брокбізнесбанку» для отримання кредитних коштів, а тому позивачем було надано її кредит у розмірі 30 000 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 07.10.2013р. по 06.10.2015р. із сплатою 32,00 (тридцять два) % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі, у відповідності до кредитного договору №00606436 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 07.10.2013 року, кожна сторінка зазначеного кредитного договору підписана ОСОБА_1 та представником банку в особі керуючого Черкаським РВ АТ «БрокбізнесБанк» (а.с.5 -15).

Під час судового розгляду справи відповідачка надала до суду клопотання, в якому просила зупинити розгляд справи та призначити судово-почеркознавчу експертизу, посилаючись на те, що всі підписи на договорі № 00606436 від 07.10.2013 року, на додатковій угоді №1 від 07.10.2013 року до договору проставлені біля її прізвища їй не належать, всі вони підроблені. Почерк та підписи, відповідно яких завірені від її імені копія її паспорта та ідентифікаційного номера, також їй не належать і виконані не нею, а іншою особою. (а.с.127).

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Судом було призначено по даній справі судово-почеркознавчу експертизу ухвалою від 29.12.2016 року, на вирішення якої поставлено питання -чи виконано підпис перед друкованими словами «Власник рахунку»,»ОСОБА_1В.»,після друкованих слів «Ласкава Світлана Василівна» в договорі №00606436 від 07.10.2013 року ОСОБА_1 чи іншою особою; -чи виконано напис «Згідно з оригіналом 25.09.2013 року ОСОБА_1В.» та підпис перед написом «ОСОБА_1В.» на ксерокопії паспорта ОСОБА_1 чи іншою особою.

Відповідно до висновку експерта почеркознавця Черкаського відділення НДЕКЦ ОСОБА_3»яна М.М. №1/238 від 02.03.2017 - підписи від імені гр. ОСОБА_1, перед друкованим текстом «Власник рахунку», «ОСОБА_1В.» та після друкованого тексту «Ласкава Світлана Василівна» у договорі № 00606436 від 07.10.2013 виконані не самою ОСОБА_1, а іншою особою, з наслідуванням будь-якого справжнього підпису (підписів) гр. ОСОБА_1; рукописний текст «Згідно з оригіналом 25.09.2013 ОСОБА_1В.» на ксерокопії паспорта ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підписи від імені гр. ОСОБА_1, перед написом «ОСОБА_1В.» на ксерокопії паспорта ОСОБА_1 виконані не самою ОСОБА_1, а іншою особою, з наслідуванням будь-якого справжнього підпису (підписів) гр. ОСОБА_1 (а.с. 204-212).

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представник позивача не надав жодних доказів, які б спростовували висновок експерта. Крім того, представник позивача не був позбавлений можливості заявити обґрунтоване клопотання

відповідно до вимог ст.ст. 143, 150 ЦПК України про призначення додаткової або повторної експертизи. Разом з тим, висновок почеркознавчої експертизи є повним та зрозумілим, а тому суд вважає його таким, що може бути покладеними в основу рішення.

Таким чином, суд приймає висновок експерта-почеркознавця Черкаського відділення НДЕКЦ ОСОБА_3 №1/238 від 02.03.2017 як належний та допустимий доказ по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Кредитний договір, відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори, то не укладення договору, тобто його відсутність не породжує цивільних прав та обов'язків.

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем не доведено, що відповідач підписував кредитний договір, а також не надано доказів, що сторони дійшли згоди стосовно усіх істотних умов договору, то відповідно ОСОБА_1 не приймала на себе будь - яких зобов'язань за даним договором, а тому вона не повинна сплачувати банку будь - які грошові суми за даним договором, що відповідає вимогам ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором №00606436 від 07.10.2013, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.10,11,57, 60,88, 212-215, 223, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського районного суду Т.В. Гончаренко