22-ц/775/784/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Баркова В.М., Мироненко І.П.,

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочки зобов'язання, 3% річних від простроченої суми користування тепловою енергією, -

в с т а н о в и л а:

Повторним заочним рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року позов до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних витрат за час прострочення виконання зобов'язання та 3 % річних від простроченої суми, нараховані на суму боргу за спожиту теплову енергію в АДРЕСА_1, за період часу з жовтня 2011 року по 01 травня 2016 року, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача інфляційні втрати за весь час прострочення зобов'язання в сумі 2295,33 грн.; 3 % річних від простроченої суми в розмірі - 341,64 грн., сплачений судовій збір в сумі 1378 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив повторне заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суми інфляційних втрат та 3% річних, нараховані та стягнуті за 5,5 років. Відповідач був позбавлений можливості заявити про застосування до вимог позивача строк позовної давності, оскільки судові засідання провадились без його виклику та повідомлення. Вважає, що вимоги КК «Маріупольтепломережа», в частині стягнення 3% річних є незаконними. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що з 19 серпня 2015 власником квартири відповідно до Договору купівлі-продажу, стала ОСОБА_3 яка вже погасила заборгованість за надану позивачем послугу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_4, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ККП «Маріупольтепломережа» Єгельська О.В. просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання не з'явилися відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи попереджені належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає в повній мірі. Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено обставини з якими погоджується і колегія суду апеляційної інстанції, а саме, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини з постачання та споживання теплової енергії. Внаслідок вказаного відповідач у відповідності до положень ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року, п.п.18,21,30 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, зобов'язаний проводити оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої і холодної води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Доводи апеляційної скарги, що суми інфляційних витрат та 3% річних, нараховані та стягнуті за 5,5 років неспроможні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду, обґрунтовуючи свої вимоги наявністю судового наказу від 29.12.2014р. №264/10208/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги, скасованого за заявою відповідача, тобто вказана обставина перериває строк позовної давності.

Згідно висновків ВССУ у справі 6-18668св15 у частині 2 ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається пред'явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває позовну давність. Отже підстави вважати, що позивач пропустив строк позовної давності відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 23.12.2014 року, а розрахунок інфляційних витрат розпочався з листопада 2011 року. (а.с.10, 88)

Доводи апеляційної скарги, що вимоги КК «Маріупольтепломережа», в частині стягнення 3% річних є незаконними необґрунтовані.

Невиконане грошове зобов'язання передбачає право вимоги кредитора у відповідності до положень ст.625 ЦК України сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що з 19 серпня 2015 власником квартири відповідно до Договору купівлі-продажу, стала ОСОБА_3 яка вже погасила заборгованість за надану позивачем послугу непереконливі.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за надані ОСОБА_2 послуги станом на серпень 2015 року дорівнює 3964,55 грн. і саме в межах цієї суми здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням поступового погашення заборгованості до січня 2017 року.(а.с.91,92)

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Повторне заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

І.П. Мироненко