Справа №339/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Бойко Н.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Козаківська сільська рада про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану шкоду у вигляді надміру виплаченої пенсії в розмірі 7652.32 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набутої.

Свої вимоги мотивує тим, що переплата пенсії мала місце в період з квітня по вересень 2015 року та виникла у зв'язку з тим, що відповідач, отримуючи пенсію у відповідності до ЗУ «Про державну службу в органах місцевого самоврядування» в період дії Закону за №213-У111 від 02.03.2015 року, не мала права працювати за договором про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку, укладеного з Козаківською сільською радою.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених підстав. Вказала, що на відповідача поширюється дія Закону від 02.03.2015 року, оскільки, працюючи за договором на посаді головного бухгалтера сільської ради, вона відносилася до посадових осіб місцевого самоврядування і не могла одночасно отримувала пенсійні виплати.

Не заперечувала того факту, що УПФ було відомо про те, що отримуючи пенсію державного службовця, відповідач працює за договором, але продовжували їй виплату пенсії до серпня 2015 року, так як чекали на відповідні роз"яснення щодо правильного застосування цього Закону.

В розумінні представника позивача трактування "без достатньої правової підстави", зазначеної в ст. 1212 ЦК України, у відповідності до якої просить задовольнити вимоги, викладено так:" це зайво отримані виплати у вигляді пенсійного забезпечення, оскільки такі виплати немали проводитися".

Відповідач позовних вимог не визнала, пояснивши, що працюючи за договором про надання послуг з бухгалтерського обліку, вона не рахувалась, як державний службовець, оскільки не складала присягу, не проходила відповідну перевірку перед прийняттям на роботу, конкурс на цю роботу не оголошувався, заробітну плату отримувала без будь-яких надбавок за рангу та класу, яких вона і не мала. Також вказала на те, що вона не виконувала обв"язки головного бухгалтера, оскільки не мала права підпису, а в табель про облік робочого часу працівників сільської ради її не включено. Щомісячно сільською радою УПФ надавались звіти по єдиному внеску, а також і вказані договори, що свідчить про те, що позивач знав про факт надання таких послуг і продовжував нараховувати їй пенсію, з якої вираховував податок в розмірі 2,6%.

Представник третьої особи Козаківської сільської ради в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, що не суперечить вимогам процесуальному закону. Так, згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Долинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію з 20.06 2013 року на підставі Закону «Про державну службу в органах місцевого самоврядування» .

Так, встановлено, що 01.04.2015 року та 01.07.2015 року між ОСОБА_2 та Козаківською сільською радою дійсно укладено договори про надання послуг, за умовами яких відповідач взяла на себе зобов'язання з надання послуг з ведення бухгалтерського обліку в Козаківській сільській раді в період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року (а.с.12-17, 18-23) , а сільська рада - сплачувала їй за надання таких послуг 2200 грн. за кожний місяць.

За взаємною згодою договір, укладений 01.07.2015 року строком до 30.09.2015 року, достроково розірвано з 17 серпня 2015 року.

В зв'язку з набранням чинності 01 квітня 2015 року Законом №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення », у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Як встановив суд, у період з 01.04.2015 року по 17.08.2015 року відповідачу виплачено пенсії в сумі 7652.32 грн.(а.с.3).

Вважаючи, що в період дії Закону №213-VIII відповідач працювала в органах місцевого самоврядування ( Козаківській сільській раді) на умовах договору на посаді головного бухгалтера та одночасно отримувала пенсійні виплати всупереч цьому закону, то позивач вказує, що такі виплати згідно ст. 1212 ЦК є набуті без достатньої правової і підлягають стягненню на його користь.

Ст. 11 ЦПК передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До відсутності правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи зазначена стаття відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Зокрема, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним або коли закінчився строк дії договору чи був припинений договір, на підставі якого особа користувалася майном, тощо.

Матеріалами справи встановлено, що за надання послуг відповідач отримувала винагороду згідно укладених договорів, які недійсними в установленому законом порядку не визнавалися, що свідчить, що грошове нарахування відповідачу проводилося за існуванням достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить трудовому та цивільному законодавству.

І саме на зазначену норму (ст.1212 ЦК УКраїни) , як на підставу вимог посилається Управління Пенсійного фонду України.

Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція у постанові ВС України у справі N 6-91цс14).

Відповідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне страхування» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричинили зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 не порушила вказані вимоги Закону, оскільки повідомила УПФ про факт виконання певної роботи- надання послуг згідно укладених договорів, надавши вказані договори УПФ, про що не заперечував в судовому засіданні і представник позивача.

В той же час, як стверджував представник позивача, УПФ продовжувало здійснювати виплату пенсії ОСОБА_2, а відтак не доведено, що сума пенсії, виплачена надміру є наслідком зловживань з боку відповідача.

В судовому засіданні представник позивача вказував на те, що виконуючи роботу головного бухгалтера сільської ради за умовами договору, відповідач відносився до посадових осіб місцевого самоврядування та вважав, що на на нього поширюється на нього дія Закону України №213-VIII від 02.03.2015 р.

Проте з таким твердженням не можна погодитися, виходячи з наступного.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України « Про службу в органах місцевого самоврядування » ( далі - Закон ).

Відповідно до положень вказаного Закону:

- служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування ( ст. 1 );

- прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі. Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу ( ч.ч. 1-2 ст. 10 );

- на час відсутності (відпустки) посадових осіб органів місцевого самоврядування для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом) ( ч. 5 ст. 10 );

- посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці ( ч.ч. 3-5 ст. 11 );

- посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції»( ст. 13 );

- при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад ( ч. 1 ст. 15 );

- крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України ( ч. 1 ст. 20 );

- умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України ( ч. 3 ст. 21 ).

Узагальнюючи наведені положення Закону, суд приходить до наступного висновку: 1) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України; 2) посадова особа місцевого самоврядування вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги; 3) на час відсутності посадових осіб органів місцевого самоврядування для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором.

Як вбачається із наданих відповідачем письмових доказів, відповідач тимчасово в період з 01 квітня 2015року по 17 серпня 2015року згідно договорів надавала послуги з ведення бухгалтерського обліку.

Отже, відповідач займалася вказаною діяльністю не на постійній основі, конкурсу на заміщення вакантної посади не проходила, записи в трудовій книжці не заводилася, присягу посадової особи місцевого самоврядування не приймала, право підпису, як головного бухгалтера не мала, ранг та клас їй не присвоювався, розмір оплати було визначено самими сторонами у строковому трудовому договорі, а не Кабінетом Міністрів України як для посадових осіб місцевого самоврядування. При цьому відповідач не проходила спецперевірку при прийняття на роботу та не декларувала свої доходи в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції» (а.с.60).

З укладених договорів, вбачається, що їх дія припиняється лише за загальними підставами, без урахування особливостей, визначених Законом ( а.с. 21 ).

З викладеного слідує, що ОСОБА_2, як особу, яка надавала послуги згідно укладених договорів не можна віднести до посадових осіб місцевого самоврядування, відтак на неї не поширюється дія Закону №213-VIII.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Долинського об"єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про повернення безпідставно набутих коштів.

На підставі викладеного, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. 1212, 1213, 1215 ЦК України, керуючись ст.3, 15, 208, 212, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В позові Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Козаківська сільська рада про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.