04.05.2017 Єдиний унікальний № 371/255/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 260 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 травня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

з секретарем Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхніх малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що з 31 липня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні. З липня 2016 року із відповідачем проживають окремо. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив.

Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки в судове засідання не зявився відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, позивач в заяві про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 006350, виданим 31 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 48.

Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії І-ОК № 006906, виданим 18 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1, серії 1-ОК № 192998, виданим 05 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 122.

Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сімї.

Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Цей обовязок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України.

На підставі положень статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.

До розгляду справи судом, згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їх діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 02-50/375 від 31.01.2017. Відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27.02.1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, а це не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька.

Оскільки обовязки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачем заперечень на позов не подано, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема щодо його незадовільного стану здоровя, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 24 лютого 2017 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхніх малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із 24 лютого 2017 року до досягнення дітьми повноліття ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 5, 141, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 - 226, 228, 233, 292, 294, 296, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (до перейменування Леніна), 91, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_2 щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із 24 лютого 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

3.Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 640 гривень.

4.Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

5.Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

6.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

7.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у апеляційному порядку.

8.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

9.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_5

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук