Справа № 381/634/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/4819/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 1 22.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Паляниченської сільської ради про визнання права власності на спадщину,-

встановила:

у лютому 2016 році ОСОБА_2, та ОСОБА_3 звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини земельної ділянки розміром 0,2500га., будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини земельної ділянки розміром 0,2300га., для ведення особистого селянського підсобного господарства будинок АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,2880га., в межах Паляниченської сільської ради.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини земельної ділянки розміром 0,2500га., будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини земельної ділянки розміром 0,2300га., для ведення особистого селянського підсобного господарства будинок АДРЕСА_3; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,2880 га в межах Паляниченської сільської ради.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року позов задоволено.

Вищезазначене рішення набрало законної сили, оскільки не було оскаржене в апеляційному порядку.

11 серпня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Фастівського міськрайонного суду Київської області заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вищезазначеної заяви посилаються на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Паляниченської сільської ради про визнання права власності на спадщину - задоволено.

Однак, коли позивачі хотіли зареєструвати свої земельні ділянки в Державному реєстрі нерухомості, то їм було відмовлено в реєстрації у зв'язку з тим, що в реєстрі про земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 є розбіжності з тими даними, що зазначені у вищезазначеному рішенні.

13 липня 2017 року, ОСОБА_3 отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_4 з якого було встановлено, що свою 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 за життя виділив в натурі і 14 червня 2007 року вона зареєструвала в Державному реєстрі право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1920 га.

Заявники вважають, що вищенаведена обставина є нововиявленою, яка існувала на час ухвалення рішення від 24 березня 2016 року і не була відома позивачам.

Позивачі, стверджують, що вони як спадкоємці мали отримати у спадок по 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1920га., (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1) після померлої ОСОБА_4, а не по 1/3 частини земельної ділянки площею 3,2880га.

Вважають, що доказом нововиявленої обставини є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Просили скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, а також постановлену з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаються на те, що позивачі замовили у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж успадкованої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі .

Дану технічну документацію ФОП ОСОБА_5 довго не виготовляв посилаючись на те, що не може розібратися в зв'язку з помилкою у відомостях Державного земельного кадастру щодо вказаної земельної ділянки.

23 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_5 видав позивачам технічну документацію, в якій на титульній сторінці та сторінці 20 (кадастровий план земельної ділянки НОМЕР_2, площею 2,1920га) стоїть відмітка державного кадастрового реєстратора від 13.07.2017 року про те, що виявлена та виправлена технічна помилка у відомостях Державного земельного кадастру та згідно цієї відмітки документ, що містить виправлену помилку є витяг від 13 липня 2017 року, тобто отриманий апелянтом 13.07.2017 року у кадастрового реєстратора витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НОМЕР_2, площею 2,1920га.

Отже, на час ухвалення рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області від 24 березня 2016 року, існувала обставина про яку апелянтам не було відомо, а саме що у власності померлої ОСОБА_4 фактично було не 2/3 частини 3,2880га., земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у спільній частковій власності, а 2,1920га., приватної власності і тому позивачам потрібно було успадкувати по 1/2 частини цієї ділянки.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що згідно витягу від 31.08.2015 року за ОСОБА_4 значиться 3,2880га, а згідно свідоцтва на спадщину, що є у справі ОСОБА_4 мала у власності 2/3 земельної ділянки площею 3,2880 га.

Апелянти, стверджують, що помилка в Державному земельному кадастрі стосовно земельної ділянки ОСОБА_4 сталася з вини працівників земельного кадастру, оскільки вони внесли відомості у реєстрі не 2/3 земельної ділянки згідно з свідоцтвом про спадкування ОСОБА_4 площею 3,2880 га, що дорівнює площі 2,1920га., а цілу ділянку 3,2880га.

Просили скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2016 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що до матеріалів справи було додано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,2880га., що знаходиться в межах Паляниченської сільської ради (а.с.31). Даний витяг був врахований при ухвалені рішення від 24 березня 2016 року.

Крім того, в поданій заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявники посилаються на обставини, які були відомі на час прийняття рішення по справі.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України рішення або ухвалу суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина на яку апелянти посилаються є істотною, оскільки вона впливає на можливість зареєструвати за ними право власності на спадкову земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в реєстрі нерухомості.

Відповідно до п.2 пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалене нове рішення.

Відповідно до п.3 вказаної постанови, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1,2 частинами другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватись фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Помилка в Державному земельному кадастрі стосовно земельної ділянки ОСОБА_4 сталася тому, що помилково були внесли відомості у реєстр не 2/3 земельної ділянки згідно з свідоцтвом про спадкування ОСОБА_4 площею 3,2880га, що дорівнює площі 2,1920га., а цілу ділянку 3,2880га.

На час ухвалення рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області від 24 березня 2016 року обставина на яку посилаються апелянти існувала, але не була відома останнім, а саме те, що у власності померлої ОСОБА_4 фактично було не 2/3 частини земельної ділянки площею 3,2880га., для проведення товарного сільськогосподарського виробництва у спільній частковій власності, а 2,1920га., приватної власності і тому їм необхідно було успадкувати по 1/2 частині цієї ділянки.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, в зв'язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, встановити наявність фактичних даних, які мають значення для справи і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись: ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді