Справа №639/2709/17
Провадження №4-с/639/32/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017року Жовтневий районний суд міста Харкова

у складі:головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої скарги ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2009 року у виконавчому провадженні від 23.09.2009 року за виконавчим листом № 2-1567/2009 від 30.06.2009 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 02.04.2008 року він з публічним акціонерним товариством «Сведбанк» уклав кредитний договір № 2009/0408/50-491 на суму 10 840 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 2-1567/09 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення «Сведбанк» стягнено суму заборгованості в розмірі 10 840, 32 грн., судовий збір у сумі 108, 40 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. У 2012 року вказану заборгованість перед банком він погасив в повному обсязі. 03 травня 2017 року він хотів оформити спадщину після смерті його матері і тоді йому стало відомо, що на все належне йому майно існує обтяження, а саме арешт, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 007144 від 19.10.2009 року Жовтневим ВДВС ХМУЮ. 04.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого відділу державної виконавчої служби та дізнався, що на підставі виконавчого документу державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження та 19.10.2009 року державним виконавцем була винесена постанова № АА 007144 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при виконанні виконавчого провадження. Після чого він попрохав державного виконавця зняти арешт з майна, на що йому було надано відповідь, що державний виконавець такої можливості немає у зв'язку з тим, що зазначене виконавче провадження було завершене, а оскільки зі спливом строку зберігання виконавчі провадження в архіві відсутні, то і немає можливості зняти арешт.

Вказані дії державного виконавця і вимусили заявника звернутися до суду із скаргою.

17 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшли заперечення проти скарги від Жовтневого відділу державної виконавчої служби місто Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до яких, згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.06.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2- 1567/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення № 7 ВАТ «Сведбанк» 10 840, 32 грн., судовий збір у розмірі 108, 40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30, 00 грн. В ході здійснення примусового виконання вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем 23.09.2009 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 19.10.2009 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№007144. 15.02.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв'язку з не здійсненням авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. На дату повернення виконавчого документу, виконавчий збір та витрати повязані з організацією та проведенням виконавчих дій за вище вказаним виконавчим документом не були погашені, тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 03.01.2017 року, в судове засідання не зявилася, надала суду заява про слухання справи за її відсутності.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

З урахуванням положення частини другої статті 386 ЦПК неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яких повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено,що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2009 року позов Харківського відділення № 4 ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення ВАТ «Сведбанк» / р. 8302 ВАТ Сведбанк, МФО 300164, / суму заборгованості в розмірі 10 840, 32 / десять тисяч вісімсот сорок/ грн.., судовий збір у сумі 108, 40 / сто вісім/ грн.., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 /тридцять/ грн.. (а.с. 12)

Як вбачається з витягу з АСВП від 16.05.2017 року 23.09.2009 року державним виконавцем Умніковим І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 14913731, з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі №2-1567/09 виданого 30.06.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Сведбанк» в особі Харківського відділення № 7 ВАТ «Сведбанк» 10 840, 32 грн., судового збору у розмірі 108, 40 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30, 00 грн. (а.с. 20)

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення постанови про відкриття провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 19.10.2009 року на підставі постанови Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА№007144, було накладено арешт на все майно ОСОБА_1. (а.с. 9)

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. (ч.1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови про арешт майна)

Згідно з витягом з АСВП від 16.05.2017 року 15.02.2012 року державним виконавцем Умніковим І.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.4, ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 20)

Відповідно до п. 4, ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення постанови про повернення виконавчого документу, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.(ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»)

Як вбачається з листа - повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ОМЕГА БАНК» ОСОБА_3 від 25.10.2016 № 1072 на заяву ОСОБА_1 вх. № 444 від 21 жовтн 2016 р. про надання довідки про наявність заборгованості по кредитному договору № 2009/0408/50-491 від 04.08.2009 р., Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» ( ідентифікаційний код 19356840), яке виступає правонаступником Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» повідомляє, що право вимоги за кредитним договором № 2009/0408/50-491 від 04.08.2009р., укладеним з ОСОБА_1, індифікаційний код НОМЕР_1, переуступлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» ( код ЄРДПОУ 35625014) на підставі договору факторингу № 4 від 13.08.2010 року. (а.с. 5)

Відповідно до відповіді Генерального директора ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доводить до Вашого відома, що станом на 28 листопада 2016 року заборгованість за кредитним договором 2009/0408/50-491, від 2 квітня 2008 р. повністю погашена. (а.с. 6)

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. ( п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна")

Згідно з вимогами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було законно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№ 007144.

Проте, так як виконавче провадження, в рамках якого було винесено вказану постанову завершене, у зв'язку з поверненням виконавчого документу стягувачеві, державний виконавець не має можливості зняти арешт з майна ОСОБА_1

Водночас заборгованість за кредитним договором 2009/0408/50-491 від 2 квітня 2008 р. повністю погашена ОСОБА_1 і тому суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Статтею 385 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Судом встановлено, що заявник дізнався про порушення свого права 03 травня 2017 року, тобто тоді коли хотів оформити спадщину після смерті своєї матері. Зі скаргою на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року ОСОБА_1 звернувся 04 травня 2017 року, про що свідчить штамп, проставлений на скарзі. Таким чином, судом встановлено, що з урахуванням вихідних днів заявником не пропущений строк звернення до суду із даною скаргою.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, відповідно до розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 383, 385, 387 ЦПК України, ст. 19, 47, 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, п. 16, 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» п. 1, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.10.2009 року, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2009 року АА№007144 у виконавчому провадженні від 23.09.2009 року за виконавчим листом № 2-1567/09 від 30.06.2009 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня одержання її копії.

Суддя В.В. Труханович