Справа № 509/2415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області та Овідіопольського районного центру зайнятості про скасування арешту на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

5 липня 2017 року, позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, скасувати арешт зі всього майна, що належить їй, який був накладений постановою слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 від 19.10.2011 р. в межах кримінального провадження, яке було відкрито у відношенні неї за ст. 190 ч. 1 КК України та постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.11.2011 р., вона була звільнена від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч. 1 КК України та кримінальну справу у відношенні неї закрито у звязку з амністією.

В судове засідання позивача не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 17).

Представник відповідача ОСОБА_3 районного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, не заперечуючи проти задоволення позову (а.с. 14,15).

Представник відповідача Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 16).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 від 19.10.2011 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в рамках кримінальної справи, порушеної у відношенні позивачки за ст. 190 ч. 1 КК України, з якої вбачається, що ОСОБА_1, працюючи з 08.10.2010 р. по 15.04.2011 р. в Овідіопольській школі-гімназії за адресою : смт. Овідіополь, вул. Шевченка, 212 на посаді лаборанта газової котельні та отримуючи зарплату, 12.11.2010 р. із корисливих мотивів звернулася до Овідіопольського РЦЗ, і шляхом обману, отримала статус безробітної та в період з 20.12.2010 р. по 15.02.2011 р. проходила навчання в «Одеському центрі професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості» за грошові кошти Фонду, по професії касира газового залу згідно договору № 268/10 від 13.12.2010 р., спричинивши тим самим матеріальну шкоду Овідіопольському РЦЗ у сумі 4448,07 грн. (а.с. 6).

Також судом встановлено, що постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2011 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч. 1 КК України, кримінальна справа закрита у звязку з амністією (а.с. 7).

Крім того в матеріалах справи мається довідка видана Овідіопольським районним центром зайнятості з якої вбачається, що станом на 03 липня 2017 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед Овідіопольським районним центром зайнятості, яка була погашена останньою на протязі 2012-2014 р. (а.с. 8).

Враховуючи вищевикладене, а саме відсутність у позивачки ОСОБА_4, яка була звільнена від кримінальної відповідальності за ст. 190 ч. 1 КК України внаслідок амністії, заборгованості перед Овідіопольським районним центром зайнятості, яка була погашена нею в період 2012 - 2014 років, суд вважає необхідним позов задовольнити та скасувати арешт на все майно ОСОБА_1, накладений 19.10.2011 року слідчим СВ Овідіопольського РВ ГУМВС в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,169,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 316-320,321,328,386-393 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позов ОСОБА_1 до Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області, Овідіопольського районного центру зайнятості про зняття заборони на нерухоме майно задовольнити ;

2. Скасувати арешт зі всього майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, накладений постановою слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУМВС в Одеській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 19.10.2011 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Гандзій Д.М.