Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-97/2011Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.
Пр. № 22-ц/778/38/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - Банк) до Українсько - російського спільного підприємства «Фокс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

24 липня 2009 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з Українсько - російського спільного підприємства «Фокс» (надалі - УРСП «Фокс»), як позичальника, та ОСОБА_2 (договір поруки №221279 від 04.08.2008 року), ОСОБА_3 (договір поруки № 221277 від 04.08.2008 року), ОСОБА_4 (договір поруки № 221278 від 04.08.2008 року), як поручителів, заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 (в рамках ліміту, що дорівнює 199000,00 доларів США) та додатковими угодами до нього від 04.08.2008 року № 0 та №0 станом на 22.06.2009 року у розмірі:

- за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору - 183830,80 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 1400203,12 грн. та 10430,64 грн. пені, з них: 1302472,80 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 97730,32 грн. - заборгованість по простроченим процентам; 4899,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5530,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом;

- за додатковою угодою № і від 04.08 2008 року до кредитного договору у розмірі 21127,58 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 160924,55 грн. та 1681,06 грн. пені, з них: 160924,55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1515,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 165,52 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом;

від сплати якої на користь Банку відповідачі у добровільному порядку ухиляються, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору 1700,00 грн. та 250,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області від 19 грудня 2012 року (т.с. 1 а.с. 194-195) позов Банку у цій справі задоволено.

Стягнуто солідарно з УРСП «Фокс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі 183830,80 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 1400203,12 грн. та 10430,64 грн. пені, з них: 1302472,80 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 97730,32 грн. - заборгованість по простроченим процентам; 4899,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5530,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнуто солідарно з УРСП «Фокс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі 21127,58 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 160924,55 грн. та 1681,06 грн. пені, з них: 160924, 55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1515,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 165,52 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з УРСП «Фокс» на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 425,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 62,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 425,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 62,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 425,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 62,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 425,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 62,50 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області від 29 серпня 2013 року (т.с. 1 а.с. 244) заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2014 року (т.с. 2 а.с. 15) апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області від 19 грудня 2012 року у цій справі визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області від 06 червня 2016 року (т.с. 2 а.с. 09-91) заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 92-99) просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати і призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (суддя-доповідач ОСОБА_5, т.с. 2 а.с. 118) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 відкрито, справу (суддя-доповідач ОСОБА_5, судді Осоцький І.В. та Кухар С.В.) призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 119).

В автоматизованому порядку змінено склад колегії суддів апеляційного порядку у цій справі (на суддю-доповідача Гончар М.С., суддів Дзярук М.П. та Трофимову Д.А.) у зв'язку із відставкою судді - доповідача у цій справі ОСОБА_5 (т.с. 2 а.с. 137-138), справу прийнято до провадження судді-доповідача Гончар М.С. (т.с. 2 а.с. 139), призначено до розгляду (т.с. 2 а.с. 140).

Представник відповідача ОСОБА_2 за договором - адвокат (т.с. 2 а.с. 149-151) ОСОБА_6 подав апеляційному суду поштою для долучення до матеріалів цієї справи пояснення до апеляційної скарги відповідача (т.с. 2 а.с. 147 -160).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 19 листопада 2016 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 153) через першу неявку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відносно яких в апеляційного суду були відсутні дані про належне повідомлення їх про час і місце розгляду цієї справи на цю дату судового засідання (конверти із судовими повістками повернулись на адресу апеляційного суду з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» т.с. 2 а.с. 144а-146).

Банк надав апеляційному суду поштою для долучення до матеріалів цієї справи письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с. 174-178).

У судовому засіданні 21 грудня 2016 року (т.с. 2 а.с. 184-185) було розпочато апеляційним судом розгляд цієї справи по суті за відсутністю відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представника відповідача УРСП «Фокс» з урахуванням заяв відповідачів про розгляд цієї справи апеляційним судом за їх відсутністю та відсутністю їх представників (т.с. 2 а.с. 179-181), заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у розгляді цієї справи за ініціативою суду оголошено перерву.

В автоматизованому порядку замінено суддею Кочетковою І.В. суддю Дзярук М.П. у складі колегії суддів апеляційного порядку у цій справі у зв'язку із тривалою відпусткою останнього (т.с. 2 а.с. 192-193).

У судове засідання 22 лютого 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 188-191) відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник відповідача УРСП «Фокс» не в'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Раніше відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та УРСП «Фокс» подавали апеляційному суду у цій справі заяви (т.с. 2 а.с. 179-181), в яких просили розгляд цієї справи апеляційним судом за їх відсутністю та відсутністю їх представників.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представника відповідача УРСП «Фокс» і на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю відповідача ОСОБА_2, представника останньої - ОСОБА_6, представника Банку за довіреністю (т.с. 2 а.с. 194) Стадніченка С.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх осіб, які беруть участь у справі, у тому числі відповідача ОСОБА_2, яка на запитання колегії суддів зазначала, що юридична особа УРСП «Фокс» не ліквідована, будь-якої суми заборгованості на виконання заочного рішення суду першої інстанції у цій справі у порядку виконавчого провадження з будь-кого із відповідачів у цій справі не стягнуто, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ч. 1 ЦПК України).

Крім того, в силу вимог ст. 303 ч. 3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст. 307 ч. 1 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін (п. 1); скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п. 2), змінити рішення (п.3).

В силу вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 10-11, 88, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до них правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає лише частково.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, 04.08.2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", скорочено АТ „УкрСиббанк" та УРСП „Фокс" був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 (т.с. 1 а.с. 9-20) та додаткові угоди до нього від 04.08.2008 року № 0 (т.с. 1 а.с. 15) та № 0 (т.с. 1 а.с. 160).

У відповідності до умов кредитного договору № 0 Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні послуги в рамках ліміту, що дорівнює 199000,00 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди.

Згідно із додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 25000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до додаткової угоди, але не пізніше 03.08.2011 року. Додатковою угодою сторони домовилися, що за використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 14,5% річних. Сторони, також, домовились, що за користування понад встановлений додатковою угодою строк процентна ставка встановлюється у розмірі 29 % річних.

Згідно із додаткової угодою № 0 від 04.08.2008 року Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 174000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до додаткової угоди, але не пізніше 03.08.2015 року. Сторони домовилися, що за використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 14,5% річних. Сторони, також, домовились, що за користування понад встановлений додатковою угодою строк процентна ставка встановлюється у розмірі 29 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 04.08.2008 року Банком були укладені договори поруки з ОСОБА_2 - №221279 (т.с. 1 а.с. 21-22), ОСОБА_3 - № 221277 (т.с. 1 а.с. 25-26) та ОСОБА_4 - №221278 (т.с. 1 а.с. 23-24), відповідно до пп. 1.1., 1.3., 1.4 яких поручителі прийняли на себе зобов'язання відповідати перед Банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у тому же обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником УРСП «Фокс» умов вищезазначеного кредитного договору, станом на 22.06.2009 року у нього виникла заборгованість перед Банком,зокрема:

- загальна сума заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі 183830,80 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 1400203,12 грн. та 10430,64 грн. пені, з них: 1302472, 80 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 97730,32 грн. - заборгованість по простроченим процентам; 4899,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5530,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом Розрахунок т.с. 1 а.с. 36);

- загальна сума заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі 21127,58 доларів США, що на день розрахунку є еквівалентом 160924,55 грн. та 1681,06 грн. пені, з них: 160924,55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1515,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 165,52 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом (розрахунок т.с. 1 а.с. 35).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідачі ухиляються від сплати вищезазначеної заборгованості на користь Банку у добровільному порядку.

Однак, суд першої інстанції у цій справі при її вирішенні по суті не звернув належної уваги на наступне.

Ч.ч. 1 та 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст.ст. 1, 12 ГПК України господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Згідно із ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Що узгоджується із правовою позицією ВСУ, висловленою у правовому висновку у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1593цс16, якій є обов'язковим для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, Банк, як юридична особа, звернувся до суду з позовом до юридичної особи - позичальника УРСП «Фокс» про солідарне стягнення заборгованості станом на 22.06.2009 року за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 та додатковими угодами до нього від 04.08.2008 року № 0 (у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США і 1681,06 грн. пені) та №0 (у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США і 10430,64 грн. пені)

Отже, зазначена справа в частині позовних вимог Банку до УРСП «Фокс» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції мав закрити провадження у цій справі в частині позовних вимог Банку до УРСП «Фокс» про стягнення заборгованості за кредитним договором у цій справі.

Положеннями ч. 1 ст. 310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.ст. 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника УРСП «Фокс» за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 (т.с. 1 а.с. 9-14) та додатковими угодами до нього від 04.08.2008 року № 0 (т.с. 1 а.с. 15) і №0 (т.с. 1 а.с. 160) Банком були укладені окремі договори поруки із кожним із поручителів, а саме: з ОСОБА_2 - №221279 (т.с. 1 а.с. 21-22), ОСОБА_3 - № 221277 (т.с. 1 а.с. 25-26) та ОСОБА_4 - №221278 (т.с. 1 а.с. 23-24), останні не є між собою солідарними боржниками, а лише кожен із них окремо є солідарним із УРСП «Фокс».

Що узгоджується із правовою позицією ВСУ, висловленою у правовому висновку у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-185цс14, якій є обов'язковим для застосування загальними судами в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Тому, суд першої інстанції мав стягнути відповідну заборгованість з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як солідарних боржників кожного окремо лише із УРСП «Фокс», за рішенням суду у цій справі на користь Банку окремо з кожного.

При вищевикладених обставинах, рішення суду першої інстанції у цій справі у цій частині підлягає зміні апеляційним судом у вищезазначений спосіб.

Також, суд першої інстанції правильно встановивши розмір вищезазначеної заборгованості відповідачів - поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 22.06.2009 року за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 та додатковими угодами до нього від 04.08.2008 року № 0 (у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 21127,58 доларів США, заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом - 00,00 доларів США, і 1681,06 грн. пені, яка складається із пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.09.2008 року по 22.06.2009 року - 1515,54 грн. (еквівалент 198,97 доларів США) та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом з 11.10.2008 року по 15.06.2009 року - 165,52 грн. (еквівалент 21,73 доларів США) розрахунок т.с. 1 а.с. 35) та №0 (у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 171000,00 доларів США, заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом з 01.12.2008 року по 31.05.2009 року - 12830,89 доларів США, і 10430,64 грн. пені, яка складається із пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 13.01.2009 року по 22.06.2009 року - 4899,74 грн. (еквівалент 643,28 доларів США) пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом з 11.10.2008 року по 22.06.2009 року - 5530,90 грн. (еквівалент 726,15 доларів США) розрахунок т.с. 1 а.с. 35), безпідставно визначив у резолютивній частині свого рішення у цій справі, у тому числі у гривневому еквіваленті основну суму боргу та складові останнього, зокрема заборгованості за кредитом та заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом.

Так, за змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680цс15: «Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст. 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка - отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті».

Встановлено, що Банк мав станом на час укладення вищезазначеного кредитного договору та угод і має відповідну ліцензію на використання іноземної валюти на території України, що визнавалось сторонами у цій справі у суді першої інстанції та не оспорювалось у суді апеляційної інстанції, та є обставиною, яка не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України. Відповідно, Банк мав право на стягнення з відповідачів (поручителів) у цій справі суми основного боргу заборгованості за вищезазначеним кредитним договором та додатковими угодами, яка складається із заборгованості за кредитом та заборгованості по простроченим процентам, саме у доларах США без визначення гривневого еквівалента, що є в межах позовних вимог Банку, заявлених у цій справі, та узгоджується із положеннями ст. 11 ч.1 ЦПК України.

Однак, це не стосується розміру пені, яка була визначена Банком в його позовних вимогах та правильно стягнута судом першої інстанції за рішенням суду у цій справі виключно у гривневому еквіваленті.

При вищевикладених обставинах, рішення суду першої інстанції у цій справі у цій частині підлягає зміні апеляційним судом у вищезазначений спосіб.

Решта доводів відповідача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену у цій справі, та яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Так, підстави для припинення поруки всіх поручителів, зокрема ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України у цій справі відсутні.

Крім того, що стосується поруки відповідача ОСОБА_3 у цій справі, то у матеріалах цієї справи взагалі міститься ухвала апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2011 року(т.с. 2 а.с.86), яка набрала законної сили (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), в іншій справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», УРСП «Фокс» про припинення поруки за договором поруки № 221277, укладеним із Банком 04.08.2008 року, (т.с. 2 а.с. 86), якою відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2011 року (т.с. 1 а.с. 160-162, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 у цій справі відмовлено, оскільки не встановлено підстав для припинення цієї поруки, передбачених ст. 559 ч. 1 ЦК України (зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності)) залишено без змін.

В силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначені договори поруки, підписані із Банком усіма поручителями, зокрема: ОСОБА_2(т.с. 1 а.с. 21-22), ОСОБА_3 (т.с. 1 а.с. 25-26), ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с. 23-24), що не оспорюється у цій справі сторонами, а, відповідно, не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України, містять п. 2.1.

За змістом цього пункту у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

Тобто усі вказані вище поручителі надали згоду, у тому числі на укладення вищезазначених додаткових угод Банком і УРСП «Фокс» та на зміну процентної ставки сторонами кредитного договору.

Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_2, що у порядку ст. 559 ч. 1 ЦК України порука припинилася у зв'язку із збільшенням розміру обсягу відповідальності без згоди поручителів, у цій справі, є безпідставними.

При вищевикладених обставинах, підстави для припинення договорів поруки усіх поручителів на підставі ст. 559 ч. 1 ЦК України у цій справі відсутні.

Щодо застосування в якості підстави на припинення договорів поруки усіх поручителів у цій справі - ст. 559 ч. 4 ЦК України.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

П. 3.1 вищезазначених договорів поруки відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

У кредитному договорі йдеться, що позичальник має повернути кредитні кошти до 05 серпня 2019 року.

Банк скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту у зв'язку з систематичним порушення/ невиконанням позичальником умов кредитного договору і у відповідності до п. 6.2 договору, 17 березня 2009 року направив на адресу позичальника та поручителя вимоги від 17 березня 2009 року про дострокове повернення кредиту (а.с. 27-34).

Банком було подано вищезазначений позов від 16 липня 2009 року до суду першої інстанції 24 липня 2009 року (вх. № суду першої інстанції від 24 липня 2009 року на позові т.с. 1 а.с. 1).

П. 24 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам надано роз'яснення, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову.

При вищевикладених обставинах, встановлено, що Банком вищезазначений позов до поручителів було подано з дотриманням 6-місячного строку, передбаченого ст. 559 ч. 4 ЦК України.

Тобто, підстави для припинення договорів поруки відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ст. 559 ч. 4 ЦК України у цій справі також відсутні.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Доказом, передбаченим ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі, якій може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі при перегляді законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України, оскільки мав місце заочний розгляд цієї справи судом першої інстанції, є висновок експертного дослідження № 18, проведеного судовим експертом ОСОБА_8 на підставі звернення ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с. 61-75).

Однак, останнім не спростовуються правильні висновки суду першої інстанції у цій справі з приводу того, що усі вищезазначені позовні вимоги Банком у цій справі заявлені до поручителів в межах строку позовної давності, тому підстави для застосування останньої за заявою відповідача ОСОБА_2 (заява про перегляд заочного рішення суду першої інстанції т.с. 2 а.с. 98) у цій справі відсутні.

Строк, передбачений ст. 554 ч. 4 ЦК України, та строк позовної давності (загальний - 3 роки до суми основного боргу та спеціальний - 1 рік до пені) не є тотожними поняттями, а є самостійними підставами для відмови у задоволенні позову позивача в разі їх підтвердження у конкретній справі у суді.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення всіх відповідачів у цій справі та зокрема відповідача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у цій справі в частині стягнення з УРСП «Фокс» на користь Банку заборгованості за кредитним договором та судових витрат у цій справі скасувати; провадження у цій справі в частині позовних вимог Банку до УРСП «Фокс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити; заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у цій справі змінити; стягнути з поручителя ОСОБА_2, як солідарного з УРСП «Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США та 10430,64 грн. пені; стягнути з поручителя ОСОБА_3, як солідарного з УРСП «Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США та 10430,64 грн. пені; стягнути з поручителя ОСОБА_4, як солідарного з УРСП «Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США та 10430,64 грн. пені; обмежити загальне стягнення сумою за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США та 10430,64 грн. пені; стягнути з поручителя ОСОБА_2, як солідарного з УРСП«Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США та 1681,06 грн. пені; стягнути з поручителя ОСОБА_3, як солідарного з УРСП «Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США та 1681,06 грн. пені; стягнути з поручителя ОСОБА_4, як солідарного з УРСП «Фокс» боржника, на користь Банку суму заборгованості за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США та 1681,06 грн. пені; обмежити загальне стягнення сумою за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США та 1681,06 грн. пені; в решті рішення суду першої інстанції залишити у цій справі без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч. 1, 5 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку слід стягнути судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору на загальну суму 1700,00 грн. (т.с. 1 а.с. 5) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі на загальну суму 250,00 грн. (т.с. 1 а.с. 6) по 566,66 грн. судового збору та 83,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного окремо.

Крім того, у разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 лише частково при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку судових витрат у вигляді судового збору (т.с. 2 а.с. 100, 115), понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне роз'яснити Банку, що він не позбавлений у подальшому права звернутись із відповідним позовом до УРСП «Фокс» в порядку господарського судочинства до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307-308, 310, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у цій справі в частині стягнення з Українсько - російського спільного підприємства «Фокс» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати.

Провадження у цій справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Українсько - російського спільного підприємства «Фокс» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року у цій справі змінити.

Стягнути з поручителя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США (сто вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять доларів США вісімдесят центів США) та 10430,64 грн. (десять тисяч чотириста тридцять гривень шістдесят чотири копійки) пені.

Стягнути з поручителя ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США (сто вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять доларів США вісімдесят центів США) та 10430,64 грн. (десять тисяч чотириста тридцять гривень шістдесят чотири копійки) пені.

Стягнути з поручителя ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США (сто вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять доларів США вісімдесят центів США) та 10430,64 грн. (десять тисяч чотириста тридцять гривень шістдесят чотири копійки) пені.

Обмежити загальне стягнення сумою за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 183830,80 доларів США (сто вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять доларів США вісімдесят центів США) та 10430,64 грн. (десять тисяч чотириста тридцять гривень шістдесят чотири копійки) пені.

Стягнути з поручителя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою № 0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США (двадцять одна тисяча сто двадцять сім доларів США п'ятдесят вісім центів США) та 1681,06 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шість копійок) пені.

Стягнути з поручителя ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США (двадцять одна тисяча сто двадцять сім доларів США п'ятдесят вісім центів США) та 1681,06 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шість копійок) пені.

Стягнути з поручителя ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4), як солідарного з Українсько - російським спільним підприємством «Фокс» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму заборгованості за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору станом на 22.06.2009 року у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США (двадцять одна тисяча сто двадцять сім доларів США п'ятдесят вісім центів США) та 1681,06 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шість копійок) пені.

Обмежити загальне стягнення сумою за додатковою угодою №0 від 04.08.2008 року до кредитного договору у розмірі основного боргу 21127,58 доларів США (двадцять одна тисяча сто двадцять сім доларів США п'ятдесят вісім центів США) та 1681,06 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шість копійок) пені.

В решті рішення суду першої інстанції залишити у цій справі без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі на загальну суму 250,00 грн. по 566,66 грн. судового збору та 83,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного окремо.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Трофимова Д.А.