№ 317/3188/16-ц
№/п 2/317/53/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова О.М.,

при секретарі - Кузіній Л.Х.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки, та розподіл спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки, та розподіл спільного сумісного майна подружжя, уточнивши який, посилалась на те, що з травня 2004 року сторони проживали однією сім»єю без офіційної реєстрації шлюбу. Між ними склалися сімейні відносини, вони вели спільне господарство на їхній земельній ділянці, на якій збудували дачний будинок. З 01.03.2014 року по 16.06.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання фактично однією сім»єю сторони придбали земельну ділянку, що розташована за адресою : Запорізька область Запорізький район, Долинська сільська рада, 111, для індивідуального садівництва, кадастровий номер :06:001:0111, загальною площею 0.06 га. Позивачка вважає, що нерухоме майно фактично було придбано за її особисті кошти, але проживаючи однією сім»єю з відповідачем та на його прохання дозволила йому самостійно зайнятися процесом переоформлення даного нерухомого майна, внаслідок чого, все придбане нерухоме майно було оформлено на праві приватної власності на відповідача, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки, та розподіл спільного сумісного майна подружжя.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні пояснила, що раніше з 2004 р. по квітень 2006 року проживали за місцем проживання ОСОБА_2, у 2013 році вона зареєструвала відповідача у себе, щоб йому призначили пенсію. Пояснила, що 650 доларів США на придбання спірної земельної ділянки дав її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Проживали сторони разом на дачі, купатися ходили до квартири позивачки.Навесні 2005 р. ОСОБА_5 (господарю ділянки) дали завдаток у розмірі 500 доларів США . У 2006 році віддали іншу частину (150 доларів США) і оформили у Долинській сільській раді.

Представники позивачки, позов підтримали в повному обсязі, пояснили суду, що в ході розгляду справи, свідки зі сторони позивачки, які були допрошені у судовому засіданні, одноголосно підтвердили факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім»єю з травня 2004 року.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у повному обсязі, у судовому засіданні пояснив, що особисто придбав дачну земельну ділянку, за власні кошти і оформлював у нотаріуса, а не у Долинській сільській раді. Зазначив, що працював на той час та міг заробити. В сенсі сім»ї не проживав. ОСОБА_2 кошти на придбання земельної ділянки не надавала, приходила і уходила як коханка. У неї в квартирі він не жив (з 2004 по 2006 рр. і взагалі). А прописався у неї, щоб отримати пенсію. У 2005-2006 рр. він працював у Гаражному кооперативі «Авторута» охоронцем, офіційно, отримував приблизно 800 грн. і підробляв. Пояснив, що проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв.14 у жінки, вона його не прописала, оскільки не була власником. З 2005 по 2015 рр. він проживав на дачній ділянці.

Адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти позову, пояснила суду, що позивачка з травня 2004 р. по теперішній час зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із двома дорослими синами, а відповідач за вказаною адресою ніколи не проживав. В період з грудня 2001 року по червень 2006 року відповідач був зареєстрований та проживав за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто позивачка та відповідач у період часу, зазначений в позовній заяві, були зареєстровані за різними адресами, та зазначила, що письмових доказів, які спростовують зазначені обставини не має та спростовують доводи викладені у позовній заяві про спільне проживання позивачки та відповідача однією сім»єю.

Крім того, адвокат відповідача зазначила, що спірну земельну ділянку відповідач придбав за договором купівлі-продажу від 19.04.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7 Земельну ділянку відповідач придбав сам, для власних потреб, на власні кошти, а позивачка жодного відношення до земельної ділянки не має. Пояснила суду, що на спільній земельній ділянці споруди, призначені та придатні для постійного проживання відсутні. Тому, зазначила, що ця обставина виключає можливість постійного проживання на земельній ділянці, ведення спільного господарства на земельній ділянці, спільного побуту, які притаманні сім»ї, через відсутність на ділянці житла як такого.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.03.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрованого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №63.

16.06.2016 року, відповідно до рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано, шлюбні відносини у сторін припинені у лютому 2016 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 19.04.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_3 купив у ОСОБА_8 за 500 грн. земельну ділянку площею 0,0600 гектарів, розташовану на території Долинської сільської ради, в с.Новослобідка, сад.тов. «Мир», №111, Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :06:001:0111,для ведення садівництва.

Відповідно до ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Як вбачається з ксерокопії паспорту ОСОБА_2, вона з 27.09.1985 року по теперішній час зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки №04-19/6-11017 від 12.12.2016 р., виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3, був зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме : з 18.12.2001 р. та знят з реєстрації 03.02.2004 р., з 14.12.2004 р. та знят з реєстрації 03.06.2006 р., з 23.02.2008 р. та знят з реєстрації 22.04.2008 р.

Як вбачається з ксерокопії паспорту відповідача, він з 09.01.2013 року по 23.10.2013 року був зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто за місцем реєстрації позивачки. З 23.10.2013 року по цей час він зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання- житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що сторони у період часу з 01.05.2004 року по 08.01.2013 року були зареєстровані за різними адресами та проживали окремо, що спростовує доводи позивачки про спільне проживання сторін однією сім»єю, ведення спільного господарства, тощо.

Як пояснила свідок позивачки ОСОБА_9, позивачка є її сусідкою, а ОСОБА_3 колишній чоловік позивачки, вони прожили разом близько 11 років, з якого року вона не пам»ятає. Вони вели спільне господарство, купили дачу, жили на дачі, утримували там живність, в основному жили на дачі, разом добудовували будинок. ОСОБА_9 була на дачі раза два. Про добудову будинку їй відомо від сторін у справі. В квартирі у ОСОБА_2 вони були 1-2 рази на місяць, приходили купатися. Пояснила, що вони жили цивільним шлюбом, а брак зареєстрували 3 року потому. Гроші на купівлю дачі дав старший син ОСОБА_10 Григорович, це відомо від сторін.

Як пояснила свідок позивачки ОСОБА_11, яка є головою ОСК «Мир» Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали спільно на ділянці №111 однією сім»єю як чоловік та дружина , вели господарство. Вони купили ділянку, на якій були одні стіни, провели воду. Вона голова Садового товариства з 2011 року, з 1998 року там ділянка, вона живе там в літній період (ділянка №198), недалеко від ділянки ОСОБА_3. Спілкується з ними вона з 2011 року. До 2011 року сторони жили там спільно, разом держали птицю, обробляли город. ОСОБА_11 була у будинку, там одна кімната, спільна кровать. Членом садового товариства є ОСОБА_3 і він є власником. ОСОБА_12 також платить членські внески.

Свідок позивачки ОСОБА_13, пояснила, що вона знає позивачку з 70-х років, з 2005-2006 рр. вони стали товаришувати. Відповідача знає з 2005 р., вона була в гостях у ОСОБА_11 і ОСОБА_3 був там. ОСОБА_14 відомо, що її старший син давав гроші на купівлю дачі, дачу добудовували, ОСОБА_3 допомагав, будував. З червня 2006 по 2007 рр. ОСОБА_13 була у Чехії, приїхавши звідти там було все зроблено (на дачі). Вона була на дачі у них приблизно 5 разів, там одна односпальна кровать. Сергій у 2005 році не працював, випивав, грошей не мав, і пенсії тоді не було. У квартиру ОСОБА_14 він приходив. Вони були подружжям, спільно розводили птицю на дачі, вели господарство, город садила ОСОБА_14. Потім вони зареєстрували шлюб. ОСОБА_12 купила кімнату, кімната і дача зареєстровані за ОСОБА_3, потім він заявив, що розводимося.

Як пояснила свідок позивачки ОСОБА_15 (пенсіонерка, працює сторожем у дитячому садку), вони є сусіди по дачній ділянці (її №116 СТ «Мир»), їх ділянка навпроти її. Купили в 2000 році дачу, а вони у 2005 році вже були разом. Сергій казав, що спасибі ОСОБА_14 (її сину), що купила дачу (куток), тому що, дружина з дочкою залишили його без житла і уїхали за кордон. Разом вони добудовували будинок, вели спільне господарство (кури, утки ), садили город. Вона була у них у будинку неодноразово. Сторони спільно обидва проживали на дачі, вона взимку також їздила кормити собак і взимку їх бачила разом. З 2005 року вона сприймала їх як чоловіка та дружину, потім вони і розписалися. У будинку одна кровать. І ночували вони разом. ОСОБА_12 готувала їсти, 8 років його терпіла . Сергій зловживав спиртними напоями, був у «запоях».

Свідок позивачки ОСОБА_16, пояснила, що вона сусідка по дачі з ними, у неї №109, у них №111. З 2005 року вони купили дачу, а ОСОБА_16 вже там жила в літній сезон. Їх дача була недобудована (стіни і шіфер). У 2005 році вони разом добудували дачний будинок. Держали живність (кури, утки). Вони поставили пічку, разом будували і стали там проживати. На купівлю дачі давав гроші син ОСОБА_12 ОСОБА_17. На дачі ОСОБА_16, жила з березня по вересень, спілкувалися зі сторонами. Весь час вони робили роботи на дачній ділянці, спільно. В квартирах у них свідок не була, але неодноразово була у їх будинку, пояснила, що там одна кімната, спочатку була одна металева кровать, а зараз дерев»яна кровать (полуторка). Свідок сприймала їх як подружжя, оскільки вони вели господарство. Оформили дачу на нього , тому що ОСОБА_3 казав, що у ОСОБА_14 « щитовідка », тому вона оформила на нього.

Як пояснила свідок відповідача ОСОБА_18, з відповідачем вона знайома з 2004 року , його цивільна дружина ОСОБА_19 Ільінічна приходила доглядати її маму, доглядала з січня 2004 по травень 2004року. Свідок ходила до ОСОБА_19 на квартиру(адреса : м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, 32 А кв.14), в квартирі був ОСОБА_20. Сприйняла їх як подружжя, тому що там були його речі, вони разом проживали, скуплялися. ОСОБА_14 приходив до ОСОБА_18 у гості. Квартиру ОСОБА_19 ОСОБА_18 оформила на себе, оскільки ОСОБА_19 її подарувала свідку. ОСОБА_14 ОСОБА_19 стало відомо, що відповідач був прописаний у неї в квартирі. Вони спільно проживали з 2004 по 2006 рр. У листопаді 2006 р. ОСОБА_3 у квартирі вже не було , так як він пішов до іншої жінки.

Свідок відповідача ОСОБА_21, у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 з 2010 року його товариш, знайомий він і з ОСОБА_14 (будинки в м.Запоріжжя). Про сім»ю нічого не казав, казав , що живе з жінкою, у 2013 році одружився . ОСОБА_12 приходила на роботу у 2013-2014 рр. ОСОБА_3 мешкав на дачі , свідок був там кілька разів, ОСОБА_3 був там один, казав, що дача його, жіночих речей він не бачив, хто готував їжу він не знає. Приблизно 20 разів свідок був на дачі і не бачив жінку там. ОСОБА_14 допомагав відповідачеві возити мішки із стружкою для птиці (з 2013 по 2016 рр.ОСОБА_22, як супруга йому допомагала, хоча її там він не бачив). Йому не відому з якого часу ОСОБА_3 знайомий з ОСОБА_22.

Як пояснив свідок відповідача ОСОБА_23, він знайомий з відповідачем, оскільки вони сусіди по дачі, ділянка свідка №122 СТ «Мир» (через дорогу дача). З 2006 р. часто спілкується з відповідачем. ОСОБА_20 казав йому, що він купив дачу. ОСОБА_22 приходила і уходила, а ОСОБА_20 там був постійно. Свідок допомагав йому з роботами на ділянці. Вони тримали худобу на дачі. ОСОБА_24 там не була, у неї є квартира в м.Запоріжжі, вона живе з сином та племінником. Хто постійно готує він не знає, які роботи вела ОСОБА_24 він точно не знає. Сторони тримали худобу, хто купляв дачу він не знає. З 2006 року свідок знайомий з ОСОБА_24, оскільки вона приходила на ділянку ОСОБА_3 , а саме свідок з ними знайомий з часу придбання ділянки. ОСОБА_25, що вона приходить і уходить на дачну ОСОБА_25 тільки за останній рік на дачі.

Статтею 60 СК України встановлено, майно набуте подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснено, що під час застосування ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Позивачка не надала суду жодних достатніх доказів того, що саме з травня 2004 року вона разом проживала однією сім»єю з відповідачем, жодних доказів того, що дача була фактично придбана за кошти позивачки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, як і той факт, що будинок, збудований на кошти позивачки, жодних чеків на придбання будівельних матеріалів та взагалі технічний паспорт на будинок, суду не надано.

Показання свідків суд оцінює критично, оскільки вони беззаперечно не підтверджують обставини, зазначені у позові, є суперечливими, свідки висловлювали власне уявлення, які не ґрунтуються на близьких стосунках зі сторонами у справі, на протязі багатьох років.

Отже позивачкою не доведено наявність ознак сім»ї, передбачених ст.3 СК України, а тому доводи позивачки про спільне проживання з відповідачем є безпідставними.

Проте, спірну земельну ділянку відповідач придбав за договором купівлі- продажу продажу від 19.04.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_3 купив за 500 грн. у ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,0600 гектарів, розташовану на території Долинської сільської ради, в с.Новослобідка, сад.тов. «Мир», №111, Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :06:001:0111,для ведення садівництва.

Відповідач надав суду копію трудової книжки, в якій є записи про те, що він працював з 2005 року, тому міг купити вищезазначену земельну ділянку за вказані грошові кошти.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Як вбачається з матеріалів справи, на спірній земельній ділянці споруди, призначені та придатні для постійного поживання в них, відсутні. Ця обставина виключає можливість постійного проживання на земельній ділянці, ведення спільного господарства на земельній ділянці, спільного побуту, які притаманні у сім»ї, через відсутність на ділянці житла як такого.

Спірна земельна ділянка не є об»єктом спільної сумісної власності , оскільки вона придбана відповідачем за договором купівлі-продажу та на час придбання земельної ділянки сторони не перебували у шлюбі та не проживали однією сім»єю.

З наданих позивачкою суду лише чотирьох фотокарток неможливо встановити факт постійного проживання її з ОСОБА_3, як чоловіка і жінки.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі за №6-2253цс15 від 08.06.2016 р. за правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка , які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім»єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов»язків, з»ясовують час придбання , джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких підстав, позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки відсутні належні та допустимі докази спільного проживання позивачки та відповідача однією сім»єю без реєстрації шлюбу на час придбання спірного майна, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов»язків, позивачкою не надано доказів того, що майно було придбано внаслідок спільної праці або за спільні кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 76, 212-215, ЦПК України, ст.ст.368, 379 ЦК України, ст.ст. 3,60, 61, 63, 68,74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки, та розподіл спільного сумісного майна подружжя відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: