Справа № 2-3215/17
У Х В А Л А

06 березня 2017 року суддя Солом′янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку власності у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, у позовній заяві не зазначено ціни позову, не викладено обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, чи внесено суму грошової компенсації на депозитний рахунок суду.

Позивачу потрібно зазначити у позовній заяві докази, якими підтверджувалися б викладені ним обставини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Окрім того, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року суд перед відкриттям провадження у справі, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви, містили відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Сума зазначеного у квитанції від 27 лютого 2017 року як сплаченого позивачем судового збору - 1969, 95 грн. не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тому позивачу потрібно надати суду належний документ про оплату судового збору у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 640 грн. за вимоги майнового характеру, відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то позивачу слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку власності у спільному майні - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кізюн