Справа № 459/608/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/4452/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до директора КП "Ринок Левада" ОСОБА_3, КП "Ринок Левада" про стягнення середнього заробітку за невчасно виплачену заробітну плату та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював на посаді виконувача обов»язки директора комунального підприємства «Ринок «Левада» з 01 січня 2016 року.

Розпорядженням Чевоноградського міського голови від 11 квітня 2016 року №8-п його було звільнено із займаної посади з 14 квітня 2016 року у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

При звільненні з роботи відповідачі не виплатили йому заробітну плату у строки визначені в ст.116 КЗпП України.

Зокрема, розрахункові суми отримано ним від підприємства наручно лише 20 квітня 2016 року.

З урахуванням зазначених обставин, та уточнених вимог від 08 квітня 2017 року позивач на підставі ст.ст.116,117 КЗпП України, просив:

стягнути з відповідачів на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 квітня 2016 року по 01 березня 2017 року в сумі 79301,20 гривень та 10 000 гривень моральної шкоди (а.с.1-5; 64-68).

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що в матеріалах справи є докази того, що його звільнили з роботи 14 квітня 2016 року, а оплата заробітної плати з ним проведена лише 20 квітня 2016 року. Зазначає, що власник затримав виплату сум, які зобов"язаний був виплатити у відповідності до закону у день звільнення.

У зв"язку з тим, що відповідач не провів з ним повного розрахунку, був обмежений в отриманні законних виплат та обмежував своє життя, а тому має право на відшкодування моральної шкоди.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розрахунок з ОСОБА_2 було проведено 20 квітня 2016 року, а з позовом до суду про стягнення середнього заробітку він звернувся 02 березня 2017 року пропустивши тримісячний строк звернення до суду встановлений ч.2 ст.233 КЗпП України.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі №6-1395цс16, статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, у частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Зазначену правову позицію не враховано судом першої інстанції та помилково відмовлено у позові ОСОБА_2 за пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні передбачена ст.117 КЗпП України.

Зокрема, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом та матеріалами справи установлено, що розпорядженням Червоногрдського міського голови від 29 грудня 2015 року №36-п ОСОБА_2 призначено виконуючим обов»язки директора КП «Ринок «Левада» з 01 січня 2016 року до призначення директора КП «Ринок «Левада» в установленому законом порядку.

Розпорядженням Червоноградського міського голови від 11 квітня 2016 року №8-п ОСОБА_2 звільнено з посади виконуючого обов»язки директора КП «Ринок «Левада» з 14 квітня 2016 року у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

Розпорядженням Червоноградського міського голови від 11 квітня 2016 року №7-п директором КП «Ринок «Левада» призначено ОСОБА_3 з 15 квітня 2016 року.

При звільненні з роботи адміністрацією підприємства не проведено повного розрахунку з позивачем, зокрема не було виплачено нараховану заробітну плату за період з 01 по 14 квітня 2016 року включно в сумі 2045,45 гривень та 1036,74 гривень нарахованої компенсації за шість днів невикористаної відпустки, а разом 3082,19 гривень.

20 квітня 2016 року ОСОБА_2 отримав наручно кошти в сумі 2481,17 гривень, що засвідчується його власноручним записом у відомості на виплату грошей №ВЗП-000047 за квітень 2016 року з урахуванням податків, зборів та інших обов»язкових платежів.

Із письмових заперечень відповідача ОСОБА_3 встановлено, що до виконання свої посадових обов»язків директора КП «Ринок «Левада» він приступив 15 квітня 2016 року. На день звільнення, станом на 14 квітня 2016 року, обов»язки директора КП «Ринок «Левада» виконував ОСОБА_2 який не підписував відомостей про виплату собі розрахункових сум. Тому лише 20 квітня 2016 року розрахункові суми були виплачені позивачу повністю.

Таким чином беззаперечно установлено, що КП «Ринок «Левада» порушив вимоги ст.116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні, а відтак на підставі ст.117 КЗпП України має виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за ввесь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 15 квітня 2016 року по 19 квітня 2016 року.

Розрахунок середнього заробітку проводиться відповідно до вимог Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно розрахунків, середньоденний заробіток ОСОБА_2 на день звільнення становив 181,44 гривень. (Заробітна плата за лютий 2016 року в сумі 4500 + заробітна плата за березень 2016 року в сумі 6205,16 =10705,16 гривень : 59 (кількість відпрацьованих днів: за лютий 2016 року 29 днів; березень 2016 року 30 днів) =181,44 гривень)).

Звідси 181,44 х 5 = 907 гривень 20 копійок.

Вказану суму слід стягнути КП «Ринок «Левада» на користь ОСОБА_2

У своїх вимогах ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачів середній заробіток за період з 15 квітня 2006 року по 01 березня 2017 року (до моменту звернення в суд) в сумі 79301,20 гривень, не врахувавши, що фактичний розрахунок з ним було проведено 20 квітня 2016 року.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається відповідно до ст.23 ЦК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1009 року із наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховується також стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що відповідачем - КП «Ринок «Левада» проведено повний розрахунок з ОСОБА_2 20 квітня 2016 року через п»ять днів після звільнення з роботи (ОСОБА_2 звільнено з роботи з 14 квітня 2016 року). Враховується також позиція позивача ОСОБА_2, який станом на 14 квітня 2016 року, виконував обов»язки директора КП «Ринок «Левада» і мав всі повноваження розпорядитися про виплату йому розрахункових сум при звільненні з роботи.

Тому розмір моральної шкоди суд визначає в сумі 500 гривень.

Вимоги позивача про стягнення 10000 гривень моральної шкоди є очевидно завищеними, належним чином не мотивовані, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнута.

Вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_4 як до директора КП «Ринок «Левада» про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою і не підлягає до задоволення.

З урахуванням зазначених обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з КП «Ринок «Левада» на користь ОСОБА_2 Микитивича 907 (дев»ятсот сім ) гривень 20 копійок середнього заробітку за несвоєчасно виплачену заробітну плату при звільненні з роботи без урахування податків та інших обов»язкових платежів та 500 (п»ятсот) гривень моральної шкоди.

В решті вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5