УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Хлистун Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ФОП ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2, субєкт оскарження Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на бездіяльність відділу державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою, в якій з подальшим уточненням просить зобовязати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою Шевченківського ВДВС ЗМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 25905669, видана 04.04.2011 року (державний виконавець Скрима В.А.) в рамках виконання виконавчого листа №6-32/11/07 від 17.02.2011 року, що виданий Київським районним судом м. Харкова. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. На підставі виконавчого листа №6-32/11/07 від 17.02.2011 року, що виданий Київським районним судом м. Харкова Шевченківське ВДВС ЗМУЮ відкрило виконавче провадження №25905669, в рамках якого був накладений арешт на майно ОСОБА_1 10.10.2011 року державним виконавцем вказаного ВДВС було винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження. Виконавчий документ було направлено в Орджонікідзевський (07.07.2012 року перейменовано у Вознесенівський) ВДВС ЗМУЮ. 07.07.2012 року головний державний виконавець Вознесенівського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №35218139 на підставі вказаного виконавчого листа. 26.06.2015 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 було прийнято постанову про повернення виконавчого листа, та розяснено стягувачеві повторно у строк до 26.06.2016 року предявити вказаний виконавчий лист до виконання. Разом з цим, стягував повторно не предявив виконавчий лист у відведений строк. У звязку з чим представник заявника звернувся до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя із заявою, в якій просив зняти арешт з усього мйна заявника, проте йому було відмовлено в цьому. А отже, саме Вознесенівський ВДВС повинен зняти вказаний арешт, оскільки виконавчий лист було направлено за належністю саме до нього, та цей арешт забезпечував проведення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №6-32/11/07 від 17.02.2011 року, що виданий Київським районним судом м. Харкова.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_2 не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, в своїй скарзі просить розглядати справу без участі заявника та його представника.

Представник Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, на запит суду та ухвалу Київського районного суду м. Харкова не надав копії виконавчого провадження, звернення суду до начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області також було залишено без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2011 року, заяву ПАТ «Мегабанк» задоволено, та видано виконавчі листи на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 04.10.2010 року про розірвання кредитного договору №006-01ТВ/2007 від 12.12.2007 року, яким було солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №006-01ТВ/2007 від 12.12.2007 року в розмірі 6538,02 грн., а також сплачений третейський збір в розмірі 5,00 грн., та витрати на листування в розмірі 28,00 грн.

Згідно ст.124 Конституції України: «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

На виконання даної ухвали, представник ПАТ «Мегабанк» отримав виконавчі листи.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №25905669 з примусового виконання виконавчого листа №6-32/11/07 виданого 17.02.2011 року Київським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу в розмірі 6538,02 грн. В рамках даного ВП 04.04.2011 року державним виконавцем Скрима В.А. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.(а.с. 29), якою був накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В подальшому 10.10.2011 року державним виконавцем Скримою В.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ направлено за належністю до Орджонекідзевського ВДВС ЗМУЮ. (а.с. 32), де було відкрито виконавче провадження.

26.06.2015 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, та розяснено право на повторне пред'явлення вказаного виконавчого листа в строк до 26.06.2016 року.

В судовому засіданні встановлено, що Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ було перейменовано в Вознесенівський.

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з заявою, в якій просить зняти арешт з майна, який був накладений при виконанні ВП №35218149 щодо виконавчого листа №6-32/11/07 виданого 17.02.2011 року Київським районним судом м. Харкова, але йому було відмовлено з посиланням на приписи ст. ст. 30, 50 ЗУ «Про виконавче провадження». (а.с. 9).

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог п.2 ч.1ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося, або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. При цьому стягувач не позбавлений права повторно предявити виконавчий документ до виконання.

Як розяснено у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини пятої статті 47 у взаємозвязку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

На даний момент в матеріалах справи відсутні відомості, що ПАТ «Мегабанк» повторно звернувся до виконавчої служби з вказаними виконавчими листами. (а.с. 9).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його вустановленому законодавством порядку.

Арешт на майно боржника може бути накладений як під час відкриття виконавчого провадження, так і у процесі здійснення інших виконавчих дій шляхом:- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що арешт на майно накладений в рамках виконавчого провадження підлягає зняттю при винесенні постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документа стягувачу.

Матеріали справи свідчать, що у виконавчому провадженні в постановах про поверенння виконавчого документа стягувачу (а. с. 7-8), не зазначено про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виходячи з матеріалів даної справи, заявник є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду, а тому не може звернутися до суду з позовом відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші випадки передбачені цією статтею для заявника є неприйнятними.

Відповідно до роз'яснень п.п.1,5 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи всі обставини справи, оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд, вважає, що доводи наведенні в скарзі представника заявника є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки стягувач не скористався своїм правом повторно надати на виконання виконавчий лист у передбачений строк, а наявність арешту перешкоджає заявнику вільно користуватись своїм майном, також суд вважає обгрунтованими доводи представника, що вказаний арешт повинен знімати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, оскільки саме туди було направлено виконавчий лист за належністю, та виконавче провадження знаходилось у зазначеному ВДВС.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобовязати Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 25905669, прийнята 04.04.2011 року державним виконавцем Скримою Валерією Анатоліївною в рамках виконання виконавчого листа №6-32/11/07 від 17.02.2011 року, що виданий Київським районним судом м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ