Провадження № 2/235/215/17
Справа № 235/3789/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відступлений права вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відступлений права вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" (далі - ВАТ "АК "Капатал"), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" (далі - ПАТ "АК "Капітал") та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 205 від 17 листопада 2008 року, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у формі відновлювальної кредитної лінії лімітом 5 830 530грн. строком з 17 листопада 2008 року по 15 листопада 2011 року зі сплатою процентної ставки у розмірі та в порядку відповідно до умов Кредитного договору.

3 жовтня 2011 року в якості забезпечення виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 205-п/2 від 03.10.2011р.

Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нарахованим процентам та забезпечити повернення отриманих кредитних коштів не пізніше строку закінчення Кредитного договору.

В порушення умов Кредитного договору Відповідач кредит та нараховані проценти у визначені Кредитним договором строки не повернув та станом на 15 лютого 2013 року за Кредитним договором утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 173 100 грн. та нарахованим процентам в розмірі 341 780,37 грн.

Оскільки відповідач порушення умов Кредитного договору та норм параграфу 1 Глави 71 Розділу Ш Книги 5 ЦК України не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту у встановлений в договорі строк, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, Банк, керуючись п.3.3 Договору поруки, звернувся з відповідною вимогою щодо погашення заборгованості до Поручителя.

15 лютого 2013 року Банком було зафіксовано факт виконання кредитного зобов'язання Відповідача Поручителем та передано Поручителю відповідні документи, що підтверджують обов'язок Відповідача.

19 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 205-п/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1046.

Згідно п.2.1 Договору відступлення Позивач одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за Договором поруки та договором про надання споживчого кредиту 3 205 від 17.11.2008р. в повному обсязі.

28 квітня 2016 року позивач надіслав Відповідачу вимогу з проханням протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги добровільно сплатити борг пере Позивачем за Договором відступлення в загальному розмірі 3 514 880,37 грн. Однак станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідачем не погашена.

На підставі наведеного Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором про відступлення права вимоги за договором поруки № 205-п/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1046, в розмірі 3 514 880,37 грн.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за Договором про відступлення права вимоги за договором поруки № 205-п/2 від 03.10.2011р., укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 19 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 19 квітня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1046, в розмірі 3 514 880,37 грн., на відшкодування сплаченого судового збору 6890 грн. (а.с.56, 57), яке ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року було скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с.96).

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, дала пояснення аналогічні вимогам, викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності за участю його представника ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, пояснивши, що ОСОБА_4 повністю виконав свій обов'язок з повернення кредитних коштів на користь Банку, що підтверджується довідкою № 20/356, наданою Банком на вимогу ОСОБА_4, згідно з якою станом на 15.02.2013р. заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 205 від 17.11.2008р. відсутня, кредит погашений повністю. При цьому довідка не містить будь-яких посилань на виконання обов'язку ОСОБА_4 третіми особами, оскільки свій обов'язок перед Банком він виконав повністю. Про існування Договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_5 відповідач дізнався лише з матеріалів справи, інформація про який відсутня в кредитному договорі та додаткових угодах до нього.

19 квітня 2016 року, тобто через 4 роки 6 місяців після закінчення строку дії кредитного договору, відповідно до договору про відсутплення права вимоги за договором № 205-п/2 від 03.10.2011р. поручитель ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 права поручителя а договором № 205-п/2 від 03.10.2011р. Загальна сума вимоги за договором поруки склала 3 514 880,37 грн., які ОСОБА_5 нібито сплатив за ОСОБА_4 у повному обсязі 15 лютого 2013 року згідно довідки банку від 19.04.2016р. Вказані обставини стали підставою для вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення суми боргу. Вказана вимога, про існування якої відповідач дізнався також з матеріалів цивільної справи, датована 28 квітня 2016 року, тобто через 3 роки 2 місяці після нібито погашення ОСОБА_5 боргу ОСОБА_4 перед банком. За думкою представника відповідача, зважаючи на те, що з усіх заявлених позовних вимог основна кредитна заборгованість складає 3 173 100 грн., а 341 780,37 грн. - прострочені відсотки, до останніх підлягає застосуванню спеціальна позовна давність в один рік, а початком перебігу строку позовної давності є 16 листопада 2011 року - дата закінчення дії договору. Отже, трирічний строк позовної давності у даному спорі обчислюється з 16 листопада 2011 року і закінчився ще 15 листопада 2014 року. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги, а зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. До винесення судом рішення просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позову повністю.

Після пояснень представника відповідача представник позивача додатково пояснила, що довідкою Банку від 19.04.2016р. № 1/807 підтверджується погашення заборгованості за кредитним договором саме поручителем ОСОБА_5 в сумі 3 514 880,37 грн. Спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя у ЦК України не передбачений, з чого можна зробити висновок про їх автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов'язку боржника. Іншими словами, підставою переходу прав кредитора до поручителя виступає не угода про відступлення права вимоги, а такий юридичний факт як виконання зобов'язання за боржника, з яким закон пов'язує перехід прав кредитора до третьої особи. Твердження представника відповідача про те, що відповідач дізнався про існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Договору про відступлення права вимоги, не відповідає дійсності, що підтверджується підписом відповідача у повідомленні про вручення поштового відправлення, а саме листом про необхідність сплатити борг, надісланого за місцем реєстрації юридичної особи, керівником якої є відповідач. За думкою представника позивача, відлік перебігу строку позовної давності для позивача починається з моменту пред'явлення вимоги за Договором про відсутуплення права вимоги, тобто з 4 травня 2016 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

17 листопада 2008 року між ВАТ "АК "Капатал", правонаступником якого є ПАТ "АК "Капітал", та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 205, згідно з умовами якого та Додаткових угод до нього Банк надав Позичальнику споживчий кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 5 830 530 грн. строком з 17 листопада 2008 року до 15 листопада 2011 року зі сплатою 20% річних (а.с.10-14).

3 жовтня 2011 року між ПАТ "АК "Капітал" та ОСОБА_5 був укладений Договір поруки № 205-п/2, згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поручитель поручається перед Кредитором в повному обсязі за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 205 від 17 листопада 2008 року з усіма договорами про внесення змін до нього, які укладені на час його укладення та можуть бути укладені в майбутньому в розмірі 3514 880,37 грн. у разі невиконання, часткового виконання або виконання неналежним чином Боржником зобов'язань за Основним договором (а.с.15, 16).

1 9 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений Договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 205-п/2 від 03.10.2011 року, згідно умов якого ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_3 набув всі права Поручителя за Договором поруки № 205-п/2 від 03.10.2011р., укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ "АК "Капітал" в якості забезпечення договору про надання споживчого кредиту № 205 від 17.11.2008р. з усіма договорами про внесення змін до нього, укладеним між ПАТ "АК "Капітал" та ОСОБА_4, за умовами якого ОСОБА_5 виконав погашення зобов'язань Боржника перед ПАТ "АК "Капітал" (а.с.18, 19).

Згідно п.1.2 цього Договору позивач одержав право (замість ОСОБА_5А.) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором та договором про надання споживчого кредиту № 205 від 17.11.2008р. в повному обсязі.

В порядку пунктів 1.3-1.5 Договору відступлення всі права, що визначені Договором поруки та Договором відступлення переходять до Позивача в день підписання Договору відступлення і його нотаріального посвідчення.

Згідно п.3.1 Договору відступлення Позивач набуває право вимагати від Боржника належного виконання наступних зобов'язань: повернути кошти в сумі 3 514 880,37 грн., сплачені Поручителем за Боржника за договором про надання споживчого кредиту № 205 від 17.11.2008р., зобов'язання за яким забезпечувались договором поруки № 205-п/2 від 03.10.2011р.

Згідно ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ч.1 ст.513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій саме формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язння, право вимоги з яким передається новому кредитору.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно повідомлення ПАТ "АК "Капітал" № 1/807 від 19.04.2016р. 15 лютого 2013 року на підставі Договору поруки № 205-п/2 від 03.10.2011р. заборгованість ОСОБА_4 за Кредитним договором буда погашена в повному обсязі ОСОБА_5 на загальну суму 3 514 880,37 грн., з яких 3 173 100 грн. - погашення основної кредитної заборгованості, 341 780,37 грн. - погашення прострочених відсотків (а.с.20), отже посилання представника відповідача про те, що саме відповідач повністю сплатив борг за кредитним договором, є безпідставними.

28 квітня 2016 року з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу листа з проханням протягом 30 календарних днів з моменту його отримання добровільно сплатити борг перед ним за Договором відступлення в сумі 3 514 880,37 грн., яке отримане відповідачем 4 травня 2016 року, і залишилось поза увагою.

Поняття позовної давності міститься в ст.256 ЦК України, згідно якої це строк, у межах якого особа, може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання (ч.6 ст.261 ЦК України).

Положеннями ст.262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як зазначено у ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

Судом встановлено, що поручитель ОСОБА_5 виконав зобов'язання за кредитним договором № 205 від 17 листопада 2008 року 15 лютого 2013 року, отже кінцевим строком пред'явлення регресних вимог, навіть при заміні сторін у зобов'язанні (відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_7 ОСОБА_3 19 квітня 2016 року), є 15 лютого 2016 року.

Позовна заява позивача до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відступлений права вимоги надійшла на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 червня 2016 року, яка здана позивачем на пошту 8 червня 2016 року.

До винесення судом рішення представником відповідача зроблено заяву про застосування позовної давності, поважних причин про поновлення її строку позивачем та його представником суду не приведено.

На підставі наведеного, у задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Згідно ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.512-516, 556 ЦК України, керуючись ст.ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про відступлений права вимоги відмовити повністю у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарг у протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після проголошення судового розгляду 22 лютого 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 27 лютого 2017 року.

Суддя Г.В. Назаренко