Справа № 559/1996/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 06 вересня 2011 року був укладений договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Позивач зобовязання за даним договором виконав повністю. В порушення умов договору відповідач порушує свої зобовязання, не сплачуючи вчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 31 липня 2016 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 36041,89 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 5995,89 гривень, із заборгованості за відсотками за користування кредитом 25572,35 гривень, заборгованості за пенею та комісією 2281,18 гривень, штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 1692,47 гривень (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1378 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності його, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з 2011 року з часу отримання кредиту вона не користується отриманою платіжною карткою, оскільки картку забрав її колишній чоловік. Останній раз вона здійснювала оплату за кредитом в квітні 2013 року, коли вийшла на роботу з декретної відпустки.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06 вересня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, згідно якого банк оформив відповідачу платіжну картку "Універсальна" із встановленням кредитного ліміту в розмірі 6000 гривень. Відповідач ознайомилася та погодилася з умовами надання кредиту, зобовязалася своєчасно погашати суму заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. (а.с.5-30)

Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 31 липня 2016 року становить 36041,89 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 5995,89 гривень, заборгованості за відсотками 25572,35 гривень, заборгованості по пені та комісії 2281,18 гривень та штрафи 2192,47 гривень (а.с.3-4)

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідач ОСОБА_1 погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, чим істотно порушила умови кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії та пені.

Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені при порушенні будь-якого зобовязання, передбаченого заявою та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за кредитними договором та стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом та штрафу фіксованої та процентної складової.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_1 допустила порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щомісячно нараховує пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, а накладення штрафу носить разовий характер, у зв'язку порушенням позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань на строк понад 30 днів в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. На думку суду за порушення умов укладеного кредитного договору з відповідача слід стягнути пеню, а в стягненні штрафу необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 543, 544, 549, 610-612, 629, 1054-1057 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки м.Дубно вул. Мирогощанська, 41 Рівненської області на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" МФО 305299, р/р 3111 юридична адреса м.Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50 5995 (пять тисяч девятсот девяносто пять) гривень 89 копійок заборгованості за кредитом, 25572 (двадцять пять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 35 копійки заборгованості по процентам за користування кредитом, 2281 (дві тисячі двісті вісімдесят одні) гривня 18 копійок заборгованості за пенею та комісією та 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень сплаченого судового збору, а всього 35227 (тридцять пять тисяч двісті двадцять сім) гривень 42 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: