Справа № 541/1349/16-ц
Провадження №2/541/23/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2017 рокуМиргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - Куцин В.М.,

з участю секретаря - Борисенко М. Б.

представника відповідача,адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргород справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 14 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4»» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 210/07-ПК згідно з умовами якого ОСОБА_4 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США з розрахунку 13,00 % річних на строк з 14.09.2007 року до 13.09. 2018року.

Банк свої зобовязання за Договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

18.05.2010 року в звязку зі зміною законодавства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи позивача на ПАТ «ВіЕйБі Банк», який є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4».

Згідно додаткової угоди від 14.11.2008 року №2 ОСОБА_4 підняв процентну ставку до 16,5% річних.

Відповідно до п.п. 3.3.2,3.3.3 Кредитного договору відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на відкритий позичковий рахунок щомісяця.

27.06.2008 року між банком та відповідачем укладено Додаткова угода №1 до кредитного договору № 210/07-ПК від14.09.2007 року, згідно якого п.15 Кредитного договору викладено в новій редакції.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором ОСОБА_3 за Іпотечним договором № 210/07-ПК від 14.09. 2007 року із змінами до нього від 27.06.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, номер 12, загальною площею - 56,2 кв.м., житловою площею - 34,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вулиця Прирічна та земельну ділянку загальною площею 967 кв.м. кадастровий номер :50:054:0195, що знаходиться за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,12.

03.12.2009 року між Банком та відповідачем укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору № 210/07-ПК від 14.09.2007 року відповідно до якого сторони підтвердили суму заборгованості позичальника перед Банком в розмірі 27241,98 доларів США. Такі ж зміни одночасно внесені до Іпотечного договору.

Відповідно до вказаного Додаткового договору передбачено, що кредит надається у формі відкличної мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 412600,14 грн. на строк до 13.09.2028року, шляхом відкриття мультивалютного транзитного рахунку в гривнях та доларах США. Відповідно до п.1.4 вказаного Додаткового договору за користування кредитними коштами встановлена плата у вигляді процентів річних, які нараховуються за наступними ставками: в період з 03.12.2009 року по 02.12.2010 року-14% річних, з 03.12.2010 по 02.12.2011року-16 % річних, з 03.12.2011до закінчення строку кредитування -18% річних.

Згідно п.2.5.1 Додаткового договору Позичальник зобовязався щомісячно до дати встановленої в графіку поповнювати Транзитний рахунок шляхом внесення готівкових коштів в валютах Траншів через касу Банку або безготівковим перерахуванням,у сумі не меншій чергового погашення.

У порушення умов Договору, та Додаткового договору Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 05.05.2016 року має заборгованість у сумі 343490,02 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 343490,02 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме: житловий будинок, номер 12, загальною площею - 56,2 кв.м., житловою площею - 34,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вулиця Прирічна та земельну ділянку загальною площею 967 кв.м. кадастровий номер :50:054:0195, що знаходиться за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,12 та стягнути з відповідача понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

В ході судового розгляду позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, шляхом зміни розміру суми заборгованості за кредитом.

10.03.2017 року позивач подав уточнену позовну заяву, яку і підтримав представник Банку в судовому засіданні 17.05.2017 року та просив з підстав викладених у позові в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №210/07-ПК від 14.09.2007 року в сумі 331422 грн.20 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, номер 12, загальною площею - 56,2 кв.м., житловою площею - 34,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вулиця Прирічна та земельну ділянку загальною площею 967 кв.м. кадастровий номер :50:054:0195, що знаходиться за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,12, шляхом визнання права власності на вказану нерухомість за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та стягнути з відповідача понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечуючи проти позову зазначав що в задоволенні позову необхідно відмовити в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності при звернені до суду з цим позовом, оскільки право на захист порушених прав відповідача позивачем ОСОБА_3 виникло з моменту зверненням Банку до суду 13.01.2012 року з позовною вимогою про дострокове повернення кредиту і сплату процентів за користування кредитом. Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду від 14.11.2012 року присуджено достроково повністю стягнути з відповідача борг за спірним кредитним договором в сумі 254358 грн. 17 коп. Однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише 08.06.2016 року. Крім того вказував, що підлягає застосуванню строк позовної давності до кожного з платежів, зокрема до нарахованих відсотків за період з 10.01.2012 року по 26.05.2013 року в сумі 54080грн.40 коп. Також зазначав, що з часу відкликання ліценції на банківську діяльність 01.04.2015 року по 05.05.2016 року є незаконним нарахування процентів в сумі 41347грн.75 коп. та штрафу 9343 грн.90 коп. Зважаючи на вищевказані обґрунтування щодо пропуску строку позовної давності до окремих видів платежів по кредиту зазначав що сума безпідставно заявлених платежів становить 161370 грн.71 коп.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що згідно кредитного договору № 210/07-ПК від 14 вересня 2007 укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» правонаступником по зобов'язанню якого є позивач та ОСОБА_3 та укладеної додаткової угоди №2 та додаткового договору №3 від 01.12.2009 року останній було надано кредит в розмірі 30 000,00 доларів США з розрахунку процентів річних, які нараховуються за наступними ставками: в період з 03.12.2009 року по 02.12.2010 року-14% річних, з 03.12.2010 по 02.12.2011року-16 % річних,з 03.12.2011до закінчення строку кредитування -18% річних на строк з 14.09.2007 року до 13.09.2018 року.

Для забезпечення повернення кредиту за кредитним договором було укладено Іпотечний договір № 210/07-ПК від 14.09.2007 року з відповідачем. Та відповідно до п. 2 договору про внесення змін до Іпотечного договору від 27.06.2008 року договору ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, номер 12, загальною площею - 56,2 кв. м., житловою площею - 34,7 кв. м., який знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вулиця Прирічна та земельну ділянку загальною площею 967 кв. м. кадастровий номер :50:054:0195, що знаходиться за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,12, який належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі продажу від 14.09.2007 року.

У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.02.2017 року має заборгованість у сумі 331422 грн.20 коп. відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с.225-229 т.1 ) який не спростований відповідачем в звязку з ненаданням ним власного розрахунку розміру заборгованості.

Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :50:054:0105 розташованих за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,12 Полтавської області вартість становить 437376 грн. (а. с. 178-193 т. 2).

За змістом ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання.

Пунктом 7.1 іпотечного договору , сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку ,якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобовязання вони не будуть виконані(виконані неналежним чином).

Відповідно до п.7.2 Іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку становленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст..38 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього договору. Пунктом 7.4.1 Іпотечного договру передбачено, у випадку набуття Іпотекодержателем права звернення на предмет іпотеки Іпотекодавець підписанням цього Іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та надають право Іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Дані правові позиції викладені в постановах Верховного суду України від 14 вересня 2016 року у справі за № 6-1219 цс16 та від 21 вересня 2016 року № 6-1685цс16.

Враховуючи те, що судом встановлено, що позивач не реалізував способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності відповідного застереження у договорі, а саме, не звертався до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно на підставі пункту 7.4.1 іпотечного договору, про що вказує відсутність відмови державного реєстратора в державній реєстрації нерухомого майна за позивачем, суд приходить до переконання про передчасність судового захисту права позивача шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки та про відсутність на момент розгляду справи законних підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вищевказане обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, суд не аналізує заяву представника відповідача про відмову в задоволенні позову в звязку з пропуском позовної давності та не перевіряє обґрунтованість заперечень відповідача щодо дійсного розміру суми заборгованості по спірному кредиту.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 208.209,213-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок часткового погашення заборгованості по кредитному договору №210/07-ПК від 14.09.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» та ОСОБА_3, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_5