Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого Грузман Т.В., секретаря судового засідання Степаненко Л.М, за участі представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області, ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Полтавській області, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області за участі третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору відділу Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі про визнання права на земельну частку (пай) та про виділення його з земель резервного фонду,-

В С Т А Н О В И В:

01.12.2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

У позовній заяві позивач вказує, що вона з 29.07.1995 року працювала в ПСП «Лазірки» Оржицького району Полтавської області до 10.04.2000 року, після чого була звільнена за власним бажанням.

Позивач зазначає, що паювання землі КСП «Лазірки» було проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації №557 від 24 грудня 1996 року. На даний час при спілкуванні з односельцями їй стало відомо, що згідно звітних загальних зборів уповноважених членів підприємства від 14.02.1997 року вона була прийнята в члени КСП та подано в списки на паювання землі, та згідно звітних загальних зборів уповноважених ППП «Лазірки» від 04.12.2000 року було затверджено додатковий список членів ППП «Лазірки на одержання майнового та земельного паю з земель резервного фонду.

З приводу отримання у власність земельної ділянки із резервного фонду позивач зверталася до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області, проте їй було відмовлено у наданні земельної частки (паю) з тих підстав що землі, як в межах села так і за межами села, зарезервовані учасникам АТО. Позивач звернулася до ОСОБА_4 райдержадміністрації, на що її було повідомлено, що до компетенції райдержадміністрації вирішення даних питань не відноситься та рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить поновити пропущений строк як пропущений із поважних причин та визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 4, 52 умовних кадастрових гектари, та виділити із резервного фонду земель ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області земельну частку (пай) у розмірах, встановлених на території ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області. Судові витрати просить покласти на неї.

27.01.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги і другий пункт первісного позову викладає у слідуючій редакції. Прохає визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 4,52 умовних кадастрових гектари та виділити із резервного фонду земель ОСОБА_3 сільської ради або земель запасу земельну частку (пай) у розмірах встановлених на території ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації в судове засідання не зявився, направив до суду лист, в якому просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що він належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши покази свідка, дослідивши докази у справі, проаналізувавши їх і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 29.07.1995 року по 10.04.2000 року працювала в ПСП «Лазірки».

Розпаювання землі КСП «Лазірки» було проведено згідно розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації №557 від 24 грудня 1996 року та відповідно до Державного акту про право колективної власності на землю КСП «Лазірки» серії ПЛ № 10 зареєстрований у «Книзі реєстрації державних актів про право колективної власності на землю за 1996 рік» за №1 від 08.02.1996 року. За даними архівного витягу архівного сектору ОСОБА_4 РДА від 14.01.2016 року вказано, що згідно звітних загальних зборів уповноважених членів підприємства від 14.02.1997 року позивач була прийнята в члени КСП та подано в списки на паювання землі, та згідно звітних загальних зборів уповноважених ППП «Лазірки» від 04.12.2000 року було затверджено додатковий список членів ППП «Лазірки на одержання майнового та земельного паю з земель резервного фонду.

За інформацією наданою Агрофірмою «Куйбишево» № 553 від 24.06.2015 року КСП «Лазірки» реформовано в ППП «Лазірки» за протоколом №1 від 14.02.1997 року загальних зборів членів підприємства. ПСП «Лазірки» за протоколом №1 від 04.02.2000 року загальних зборів членів підприємства реорганізовано шляхом приєднання до ППП «Лазірки» (протокол № 1 від 05.01.2007 року), 03.07.2008 року поновлено реєстрацію ПСП «Лазірки», яке стало правонаступником ППП «Лазірки» .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що була прийнята у члени господарства у 1996 році. Про те, що проводяться якісь звітні збори членам господарства ніхто нічого не говорив. У 2015 році дізналась, що її прізвище є у додатковому списку на паювання, про вказане у цьому ж році повідомила і ОСОБА_2 Тільки з того часу позивач дізналась, що вона мала право на землю.

Листом від 22.01.2016 року ОСОБА_4 районна державна адміністрація повідомила позивача, що виділення останнім земельних ділянок не відноситься до компетенції райдержадміністрації і позивачеві було запропоновано вирішити це питання в судовому порядку.

Позивач зверталася з листами до ОСОБА_5 управління Держземагентства в Полтавській області, до ОСОБА_4 районної державної адміністрації та до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області щодо виділення їй у приватну власність земельних ділянок із резервного фонду в розмірах, передбачених чинним законодавством. Вказаними установами прохання позивача не було задоволено.

Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами.

Згідно ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд вважає, що позивачеві потрібно поновити строк позовної давності, оскільки причини, на які вона посилається є поважними. Клопотань про застосування строку позовної давності, особи, які приймають участь в розгляді справи, суду не заявляли.

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Пунктом 7 цього Указу установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Як на підставу своїх вимог позивач ОСОБА_2 посилається на те, що згідно звітних загальних зборів уповноважених членів ППП «Лазірки» від 04.02.2000 р. протоколу № 1 вона була прийнята в члени підприємства та подана в списки на одержання земельної частки (паю) з земель резервного фонду, тобто позивач посилалася саме на ці підстави, які передбачені п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

На підтвердження цього позивач надала архівні довідки архівного сектору ОСОБА_4 РДА Полтавської області, з якої вбачається, що у протоколі від 04.02.2000 року № 1 звітних загальних зборів уповноважених членів приватно-пайового підприємства «Лазірки» є рішення прийняти в члени підприємства ОСОБА_2 і подати в списки на одержання земельної частки (паю) із земель резервного фонду.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 дійсно була прийнята в члени підприємства та приймалося рішення подати її в списки на одержання земельної частки (паю) із земель резервного фонду, суд приходить до висновку про те, що вимога про визнання за нею права на земельну частку (пай) площею 4,52 умовних кадастрових гектари підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про виділення в натурі земельної частки (пай) площею 4,52 в умовних кадастрових гектарах із резервного фонду або земель запасу земель ОСОБА_3 сільської ради Полтавської області, то вона задоволенню не підлягає з урахуванням слідуючих норм матеріального права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Таким чином, так як Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачений певний порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв) їх власникам за наявності рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) за умови звернення особи із заявою до відповідних органів, до компетенції яких входить вирішення даного питання, то позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Суд не визначає відповідно до ст. 88 ЦПК України порядок розподілу судових витрат, оскільки за змістом позовних вимог позивач прохає їх залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, ст. 1, 2, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. п. 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_2 пропущений для звернення до суду строк позовної давності.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Полтавській області та до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Полтавській області - відмовити.

Позов ОСОБА_2 в частині вимог до ОСОБА_3 сільської ради Оржицького району Полтавської області задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), площею 4, 52 умовних кадастрових гектари.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Грузман