У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

01 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Гримич М.К.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного концерну «Укроборонпром», третя особа - Державне підприємство «Завод 410 ЦА» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2014 року згідно з Наказом Міністерства промислової політики України № 1-Д «Про укладення контракту з ОСОБА_3.» між ним, як генеральним директором Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (далі - ДП «Завод 410 ЦА»), та Міністерством промислової політики України укладено контракт № 1 на новий строк.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 2015 року № 393 «Деякі питання Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного прапору виробничого підприємства і ДП "Завод 410 ЦА" цілісний майновий комплекс ДП "Завод 410 ЦА" із сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі передано в управління Державного концерну «Укроборонпром» (далі - ДК «Укроборонпром»).

Позивач зазначав, що 25 грудня 2015 між ним та ДК «Укроборонпром» укладено Додаткову угоду № 50 до контракту, якою викладено контракт в новій редакції, зокрема, призначено його на посаду генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» на період з 17 січня 2014 року до 16 січня 2019 року.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 15 червня 2016 року №121-к ОСОБА_3 було звільнено з посади генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» за невиконання умов контракту з достроковим його припиненням на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. В той же день, наказом відповідача № 122-к на посаду генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» за контрактом з 16 червня 2016 року призначено ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що його звільнення відбувалося з порушенням норм трудового законодавства, позивач просив суд скасувати наказ ДК «Укроборонпром» від 15 червня 2016 № 121-к «Про звільнення ОСОБА_3.»; поновити його на посаді генерального директора ДП «Завод 410 ЦА»; скасувати наказ ДК «Укроборонпром» від 15 червня 2016 року №122-к «Про призначення ОСОБА_5»

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судами встановлено, що згідно з Наказом Міністерства промислової політики України 17 січня 2014 року № 1-Д «Про укладення контракту з ОСОБА_3.» між ОСОБА_3, як генеральним директором ДП «Завод 410 ЦА», та Міністерством промислової політики України укладено контракт № 1 на новий строк.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 2015 року № 393 «Деякі питання Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного прапору виробничого підприємства і ДП "Завод 410 ЦА" цілісний майновий комплекс ДП "Завод 410 ЦА" із сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі передано в управління ДК «Укроборонпром».

25 грудня 2015 між ОСОБА_3 та ДК «Укроборонпром» укладено Додаткову угоду № 50 до контракту, якою зокрема призначено ОСОБА_3 на посаду генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» на період з 17 січня 2014 року до 16 січня 2019 року.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 15 червня 2016 року №121-к ОСОБА_3 було звільнено з посади генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» за невиконання умов контракту з достроковим його припиненням на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. В той же день, наказом відповідача № 122-к ОСОБА_5 призначено за контрактом на посаду генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» з 16 червня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що звільнення ОСОБА_3 за невиконання умов контракту з достроковим його припиненням на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України було проведено у відповідності до вимог діючого трудового законодавства.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судами надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до п.4 ст. 6, ст. 9 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», яким затверджено Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, наймання на роботу керівника такого підприємства здійснюється шляхом укладання (переукладання) контракту.

Пунктом 8 ст. 36 КЗпП України трудовий договір, укладений на визначений строк, припиняється з підстав, передбачених контрактом.

Розділом IV Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року за № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» встановлено, що контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_3 з займаної посади генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» стало порушення ним абз. 51 п. 2.6 контракту від 17 січня 2014 року №1, укладеного з Міністерством промислової політики України (в редакції додаткової угоди від 25 грудня 2015 року), яким встановлено обов'язок керівника ДП «Завод 410 ЦА» виконувати накази та розпорядження ДК «Укроборонпром».

Так, абз. 51 п. 2.6 контракту від 17 січня 2014 року №1 (в редакції додаткової угоди від 25 грудня 2015 року) на керівника, зокрема, покладено обов'язок щодо виконання наказів та розпоряджень Концерну.

Судами встановлено, що розпорядженням ДК «Укроборонпром» від 17 лютого 2016 року №10/р зобов'язано генерального директора ДП «Завод 410 ЦА» ОСОБА_3 в термін до 30 числа кожного місяця повідомляти Концерн (департамент зовнішньоекономічної діяльності) про результати виконання Договору комісії від 08 січня 2009 року № STE-1-2 Д/К-09-ОМ/09-01.

На виконання вказаного зобов'язання ДП «Завод 410 ЦА» повинно було надіслати Концерну чотири листи з відповідною інформацією за лютий-травень 2016 року.

Згідно довідки ДК «Укроборонпром» від 08 липня 2016 року № 6.3-105, до відділу документообігу департаменту кадрів та документообігу ДК «Укроборонпром» надійшов лист ДП «Завод 410 ЦА» з інформацією щодо виконання вказаного договору комісії від 29 лютого 2016 року, проте, у період з березня по травень 2016 року листів від ДП «Завод 410 ЦА» з інформацією щодо виконання вказаного договору не надходило.

Крім того, 30 грудня 2015 року ДП «Завод 410 ЦА» було здійснено платіж на користь ТОВ «АФ «Бізнесінформаудит» на суму 1 143 711 грн.

Пунктом 3.4 Порядку моніторингу платежів у ДК «Укроборонпром», затвердженого Наказом №13 від 20 січня 2015 року, встановлено, що відомості термінових платежів подаються щоденно, у строк до 11.00 до фінансово-економічного департаменту Концерну на електронну адресу. У разі ненадходження на підприємства до 14.30 від фінансово-економічного департаменту Концерну повідомлення про платежі, що потребують уточнення, термінові платежі вважаються такими, що пройшли моніторинг (узгодження).

Пунктом 6.1 Порядку, встановлено, що під час підготовки відомостей платежів та у процесі їх виконання, підприємства Концерну зобов'язані, зокрема, проводити платежі, які були включені до відомостей платежів, які потребують уточнення, лише за умови отримання від Концерну інформації про присвоєння таким платежам статусу «пройшов моніторинг».

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2015 року на електронну скриньку ДК «Укроборонпром» було надіслано від ДП "Завод 410 ЦА" відомість про платіж на суму 1 143 711 грн.

В той же день, 25 грудня 2015 року працівником фінансово-економічного департаменту ДК «Укроборонпром» було надіслано електронне повідомлення на адресу ДП «Завод 410 ЦА» про те, що один із платежів, передбачених відомістю на 25 грудня 2015 року, а саме: платіж на користь ТОВ «Бізнесінформаудит» у розмірі 1 143 711 грн не пройшов моніторинг у Департаменті безпеки Концерну та потребує уточнення.

Проте, 30 грудня 2015 року ДП «Завод 410 ЦА» було здійснено платіж на користь ТОВ «АФ «Бізнесінформаудит» на суму 1 143 711 грн з призначенням платежу: часткова оплата за надання інформаційно-консультативних послуг за договором №194/92 від 04 січня 2005 року.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання покладених на нього обов'язків, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звільнення позивача із займаної посади відбулося із дотриманням положень п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В. Умнова

І.М.Фаловська