АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16.01.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., у розмірі 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на їх утримання.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 16.01.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.07.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць піддано негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 551, 20 грн. судового збору.

Справа № 760/12618/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/3250/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду представником відповідача подано апеляційну скаргу, так як вважає, що воно ухвалене за обставин, що не відповідають дійсності. Відповідач зазначає, що суд не в повній мірі врахував положення ст. 182 СК України, та не врахував майновий стан відповідача за останній рік. Також, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець та має нерегулярний дохід. Крім того докази, які були надані позивачем щодо витрат на дітей є недостовірними та неприпустимими, оскільки не є цільовими та не можуть підтвердити дійсне витрачання цих коштів саме на потреби дітей віком від 9 до 12 років. Зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років : з 01.01.2017 становить 1689 грн. А тому беручи до уваги вищевикладене та з урахуванням доходів і витрат відповідача вказує на те, що вона може сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. на кожну дитину.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції змінити зменшити розмір аліментів до 800 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.07.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила про її задоволення.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с. 3,4).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.08.2015 визначено місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з батьком (а.с. 114-118).

Діти проживають разом з батьком, що підтверджується даними довідок ОСББ «ТВК- 2000» від 12.12.2016 (а.с. 119, 120) та не заперечується відповідачем.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, позивачем подано до суду вказаний вище позов.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 2000, 00 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з віку дітей та їх потреб, а також з доходів відповідача, які є нерегулярними та мінливими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Доводи відповідача про те, що судом не було враховано те, що її доходу недостатньо для сплати аліментів у визначеному судом розмірі є необгрунтованими, оскільки судом визначено такий розмір аліментів, який є можливим для сплати та необхідним для утримання двох неповнолітніх дітей.

Разом з цим, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів про усі її доходи, а довідка ДПІ у Солом'янському районі м. Києва (а.с.66) стосується лише її доходів в Україні, проте в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач проживає у США з березня 2016 року, але доказів про доходи у США нею до суду надано не було.

Крім того, особа може не отримувати будь-якого доходу взагалі, але це не звільняє її від обов'язку сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів у 2000, 00 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції правильно керувався вимогами вищезазначених норм, виходив з матеріального становища та стану здоров'я відповідача у справі та дітей, потреб дітей відповідно їх віку.

Посилання відповідача на встановлений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку не приймаються судом з огляду на те, що матеріальний стан батьків не відноситься до мінімального.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції надана вірна правова оцінка матеріальній спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків, порушив норми матеріального та процесуального права, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідними доказами не підтверджені, апеляційна скарга відповідача за своїм змістом є викладом обставин справи, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції і суд дав їм належну оцінку, правильно визнав їх необґрунтованими, а тому вони не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16.01.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: