Справа №560/415/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дубровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, яка народилася 01 березня 1930 року в с.Будимля Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, місце смерті якої є с.Свободне Тельманівського району Донецької області, яка настала 11 лютого 2017 року на тимчасово окупованій території.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із нею проживала її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. В листопаді 2014 року ОСОБА_2 поїхала на похорон до свого рідного сина ОСОБА_3 в с.Свободне Тельманівського району Донецької області, який проживав там та залишилась на деякий час у своєї дочки.

11 лютого 2017 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті, заявник звернулася в Дубровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, щоб зареєструвати смерть ОСОБА_2, на підставі свідоцтва виданого Свободненською сільською адміністрацією Тельманівського району Донецької Народної Республіки, що є тимчасово окупованою територією України. Проте в такій реєстрації заявнику було відмовлено, оскільки надані нею документи, відповідно до вимог чинного законодавства, не є підставою для державної реєстрації смерті.

Відсутність у заявника офіційного документу, що засвідчує смерть її матері ОСОБА_2, створює для неї перешкоди в оформленні допомоги соціального характеру, в тому числі заявник не може реалізувати свої спадкові права.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задоволити.

Представник заінтересованої особи Дубровицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява про розгляд заяви без його участі.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили суду, що ОСОБА_2 у 2014 році поїхала до свого сина ОСОБА_3 в с.Свободне Тельманівського району Донецької області, де 11 лютого 2017 року вона дійсно померла.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та свідків, приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-АГ №396928 від 26 січня 1970 року (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть ДНР №062995 виданого 18.02.2017 року Свободненською сільською адміністрацією Тельманівського району Донецької Народної Республіки, що є тимчасово окупованою територією України, ОСОБА_2 померла 11 лютого 2017 року (а.с.4), що підтверджується довідкою про причини смерті №16 від 11.02.2017 року (а.с.5).

Також в матеріалах справи наявна копія виписки історії хвороби ОСОБА_2 №593 від 15.11.2016 року, де вказано, що ОСОБА_2 з 07.11.2016 року по 15.11.2016 року знаходилась в на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Тельмановської ЦРЛ (а.с.6).

У реєстрації смерті ОСОБА_2 Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області було відмовлено, оскільки надані документи для державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 11 лютого 2017 року в с.Свободне Тельманівського району Донецької області, були видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, а тому вони відповідно до вимог чинного законодавства не є підставою для державної реєстрації смерті (а.с. 16).

Даючи оцінку допустимості, довідки про причину смерті та свідоцтва про смерть ОСОБА_2, як документам, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто довідка про причину смерті від 14.02.2017 року та свідоцтво про смерть ДНР №062995 видане 18.02.2017 року Свободненською сільською адміністрацією Тельманівського району Донецької Народної Республіки - на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створюють правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_2 для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника суд, як виняток, приймає до уваги надану довідку про причину смерті від 14.02.2017 року та свідоцтво про смерть ДНР №062995, видане 18.02.2017 року Свободненською сільською адміністрацією Тельманівського району Донецької Народної Республіки, що є територією тимчасово не підконтрольною Україні та приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, що надасть можливість заявникові оформити допомогу соціального характеру, в тому числі реалізувати свої спадкові права.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215, 223, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дубровицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, яка народилася 01 березня 1930 року в с.Будимля Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, місце смерті якої є с.Свободне Тельманівського району Донецької області, Україна та смерть якої настала 11 лютого 2017 року на тимчасово окупованій території.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_6