Провадження № 2/537/31/2017
Справа № 537/1725/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2017 р. Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря судового засідання Грицькової Я.С., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, згідно якого просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов»язати Крюківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області внести зміни до актового запису та свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1, вказавши в графі «батько» ОСОБА_3 , стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи від дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на ї користь понесені нею судові витрати.

На обґрунтування позову зазначила, що в період з 2005 року по січень 2014 року вона мала близькі стосунки без укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 Маючи гарні відносини, спільні інтереси і погляди на житті, з метою створення у подальшому сім»ї , влітку 2013 року вони вирішили з відповідачем народити спільну дитину. Вказала , що їх стосунки у зв»язку з її проживанням у місті Кременчуці , а ОСОБА_3 у місті Харкові, мали періодичний характер, її тривале проживання з відповідачем було лише на період відпустки та вихідних, які вони проводили зазвичай разом . З кінця серпні 2013 року, перебуваючи у відпустці , вона мешкала з відповідачем у АДРЕСА_1. Зазначила, що її вагітність була бажаною як для неї, так і для відповідача. 02.12.2013 року вона була взята на облік як вагітна та в індивідуальній картці вагітної та породіллі батьком був зазначений ОСОБА_3 В кінці січня 2014 року без пояснень причини відповідач припинив з нею спілкування . ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона народила сина - ОСОБА_5. Відповідач батьківство не визнав, ухиляється від спілкування з дитиною, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Зазначила, що дитина проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні . Її заробітної плати, яку вона отримує, працюючи неповний робочий день, на утримання дитини не вистачає. Окрім того, син часто хворіє, що тягне за собою додаткові значні витрати на ліки та посилене харчування. З урахуванням викладеного, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи був завчасно повідомлений.

Представник відповідача Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з»явився , направив на адресу суду 08.04.2016 року листа, відповідно до якого просить справу розглядати у відсутності їх представника та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 підтримували близькі стосунки без реєстрації шлюбу.

Від даних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дитина - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцвта про народження серії НОМЕР_1, виданого 20.06.2014 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

В свідоцтві про народження дитини по-батькові вказано «Володимирович», тобто запис про батька у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері.

Відповідно до ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред»явлений матір»ю .

Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою матері або батька дитини або за рішенням суду.

Згідно із ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бу ти визнане за рішенням суду .

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства. Поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Ухвалою суду від 13.09.2016 року по справі була призначена судово-генетична експертиза.

З матеріалів справи вбачається , що до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи для проведення експертизи викликався ОСОБА_3 на 17.10.2016 року та на 14.11.2016 року, проте останній на виклики експерта не з»явився, у зв»язку з чим ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.09.2016 року про призначення судово-генетичної експертизи була повернута до суду без виконання .

Судом встановлено, що позивачка з сином з»являлася до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи для проведення судово-генетичної експертизи 17.10.2016 року та 14.11.2016 року, що підтверджується довідками зав.відділенням судово-медичної генетики ОСОБА_9 ( а.с.167-168).

Згідно ст. 146 ЦПК України в разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд в залежності від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до роз»яснень, наданих в пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.03.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі , коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Суд враховує, що відповідачу було достовірно відомо про пред»явлення до нього позовних вимог про визнання батьківства, а також про наявність клопотання позивача про призначення експертизи, проте будь-яких достовірних та належних доказів на підтвердження своїх вимог щодо невизнання ним позову суду не надав, а судом їх не встановлено.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом тривалого часу мали близькі стосунки та мали намір в подальшому одружитися та народити дитину . Вказали, що коли ОСОБА_2 завагітніла, ОСОБА_3 піклувався про неї, як батько майбутньої дитини . Їм відомо, що взимку 2014 року ОСОБА_3 припинив спілкування з ОСОБА_2, але по яким причинам, їм невідомо. Зазначили, що після народження сина відповідач з ОСОБА_2 та дитиною не спілкується , матеріальної допомоги на дитину не надає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині визнання батьківства підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що судом встановлено факт батьківства, то такі обставини дають право на внесення змін до актового запису про народження дитини. .

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним , установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

В ході судового розгляду встановлено , що 26.04.2016 року відбулася реорганізація Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ шляхом злиття та правонаступником Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ є Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Полтавській області.

За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, за якими слід зобов»язати Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Полтавській області як правонаступника Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ внести зміни до актового запису про народження дитини.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі.

У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що будь-яких обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності спілкування відповідача із дитиною, надання матеріальної допомоги, в матеріалах справи не міститься та відповідачем суду не надано, хоча саме на відповідача покладався обов'язок спростувати доводи позивачки щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками та його ухилення від участі у вихованні сина.

В судовому засіданні досліджено достатньо доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо утримання дитини, тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред'явлення позову.

Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працездатний, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_10 на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред»явлення позову - 14.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття , що буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений нею при подачі позову до суду.

Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави

З урахуванням , що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів , з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 125, 128, 180,181, 191 СК України , ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов»язати Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Полтавській області внести зміни до актового запису та свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1, вказавши в графі «батько» ОСОБА_3.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 , сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмір 640 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: Степура А.А.