АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи: Дочірнє підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-ЛК», Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Приватне акціонерне товариство «Завод «Кузня на Рибальському», про виселення з гуртожитку,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи: Дочірнє підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-ЛК», Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Приватне акціонерне товариство «Завод «Кузня на Рибальському», про виселення з гуртожитку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на спільному засіданні адміністрації та профкому ВАТ «Завод «Ленінська кузня» 02 серпня 2016 року було прийнято рішення надати їй кімнату №54 в гуртожитку підприємства по АДРЕСА_2 як двірнику з видачею спеціального ордера та з реєстрацією за даною адресою. 04 серпня 2016 року вона прибула до гуртожитку з метою вселитися в надану кімнату. До кімнати потрапити не змогла оскільки вона була самовільно зайнята ОСОБА_2 разом з дочкою. Відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована у гуртожитку, що належить ПАТ «ЗЛК» за адресою: АДРЕСА_3. У зв'язку з будівництвом Подільського мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві ОСОБА_2 разом з дочкою були відселені з гуртожитку по АДРЕСА_3 до гуртожитку по АДРЕСА_2. На виконання рішення Київської міської ради за кошти міського бюджету на підставі трьохстороннього договору купівлі-продажу відповідачці було придбано відокремлену однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку по АДРЕСА_3. Незважаючи на наявність власної квартири, відповідачі продовжують займати кімнату №54 за адресою: м.Київ, АДРЕСА_2.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник Дочірнього підприємства "Житлово-експлуатаційна контора - ЛК" вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки відповідачі незаконно займають надану ОСОБА_1 кімнату.

Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

В судове засідання представник ПАТ "Завод "Кузня на Рибальському" не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2016 року на спільному засіданні адміністрації та профкому ВАТ «Завод «Ленінська кузня», правонаступником якого є ПАТ «Завод «Кузня на Рибальському», було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 кімнати №54 в гуртожитку підприємства по АДРЕСА_2 як двірнику з видачею спеціального ордера та реєстрацією за вказаною адресою (а. с. 4).

На підставі вищенаведеного рішення позивачці в той же день було видано ордер №0216 серії «ЗЛК» на право зайняття останньою кімнати №54 вищевказаного гуртожитку (а. с. 5).

Як встановлено судом, ордер ОСОБА_1 був виданий на кімнату у гуртожитку, у якій з 1988 року та по теперішній час проживає відповідачка ОСОБА_2 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 разом зі неповнолітньою ОСОБА_3 з кімнати №54 в гуртожитку по АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що питання виселення осіб, які незаконно проживають в гуртожитку, має лише його власник.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

Відповідно до положень ст. 18 ЖК УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Таким чином, правом на звернення до суду з вимогами про виселення особи з гуртожитку наділений саме власник гуртожитку або уповноважений ним орган.

Гуртожиток по вул. Старовокзальній 14/16 в м. Києві належить на праві власності ПАТ «Завод «Кузня на Рибальському». ОСОБА_1 не уповноважена діяти в інтересах власника гуртожитку. Відтак, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні її вимог про виселення відповідачів з кімнати №54 в гуртожитку по АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді