КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6826/16-ц
Провадження № 2/552/236/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2017 року Київський районний суд м. Полтава в складі: судді Миронець О.К. секретаря судових засідань - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 26541,66 грн., посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою м.Полтава, вул.Соборності (Жовтнева) АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що він своєчасно не вносять плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості 26541,66 грн., та судові витрати - 1378 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимог визнав частково, а саме суму основної заборгованості за останні три роки (без нарахувань позивачем інфляційних витрат та 3% річних), оскільки позивачем пропущено загальний строк позовної давності.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.06.2007 року по 01.10.2016 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: м. Полтава, вул. Соборності (Жовтнева) АДРЕСА_2, але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за період з 01.06.2007 року по 01.10.2016 року в розмірі 16074,78 грн.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов'язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідачі покладені на них, як споживачів обов'язки належним чином не виконували, за отримані послуги в повному обсязі не сплачували.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2015 року ОСОБА_2 отримав в спадщину квартиру АДРЕСА_3 (Жовтневій) в м. Полтава після батька ОСОБА_3.

25.04.2014 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 25.04.2014 року відмовлено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у прийнятті заяви про видачу судового наказу у звязку із смерті ОСОБА_3, який на той час був власником вищевказаної квартири.

27 липня 2016 року Київським районним судом м. Полтави за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за період з 01.06.2007 року по 01.05.2016 року з урахуванням індексу інфляції та 3% в розмірі 25646,98 гривень.

02.09.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави даний судовий наказ скасовано.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Як вбачається з вимог 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, позовна вимога ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за період з 01.06.2007 року по 01.01.2011 року не підлягає до задоволення саме з цієї підстави. Отже, враховуючи, дані обставини розмір заборгованості за послуги теплопостачання, який підлягає до стягнення складає 11196,73 гривень.

При вирішенні питання щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України,ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установленихст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, на користь позивача з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2011 року по 01.10.2016 року складає 5160,19 гривень, 3 % річних в сумі 812,89 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Ціна позову який заявлено позивачем складає 26541,66 гривень, позов був задоволений частково на суму 17169,81 гривень, судового збору позивачем сплачено 1378 гривень. Отже,26541,66:17169,81=1,5, 1378:1,5=918,67 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.213 - 215,ЦПК,525, 526, 541 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.04.2011 року по 01.10.2016 року 11196,73 гривень, індексу інфляції за період з 01.05.2011 по 01.10.2016 року в сумі 918,67 гривень судового збору, а всього 18088,48 гривень.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя Миронець О.К.