Справа № 136/2211/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" лютого 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю, -

та

за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення частки майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач за первісним позовом звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача, підставність яких обґрунтувала таким.

09 грудня 1985 року позивачка та її син ОСОБА_3 отримали у користування двохкімнатну квартиру за №3, розташованої в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (в даний час вул. Героїв Майдану, 50). 10.12.1985 року у позивача народилась донька ОСОБА_5. Згодом, 22.05.1988 року позивачка одружилась з ОСОБА_2 і вони почали проживати разом у даній квартирі до 1990 року. Вона ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками спірної квартири, однак між ними не було укладено жодних договорів, які б давали підстави вважати, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності не є рівними. Таким чином, розмір кожного із співвласників у зазначеній квартирі становить ? частину. З 1999 року вони як подружжя між собою припинили шлюбні відносини. Після чого, відповідач ОСОБА_2 виписався з даної квартири, та більше там не зявлявся. З того часу позивач самостійно несе обов'язки по утриманню цілої квартири, а саме: проводить ремонти, сплачує комунальні послуги, тощо. Ураховуючи те, що понад 17 років вона відкрито, добросовісно, безперервно, користується належною відповідачеві часткою в об'єкті нерухомості, а за цей час відповідач втратив будь - який інтерес до майна, позивач просить суд визначити, що їй, ОСОБА_1, як співвласнику квартири №3 в м. Липовець Липовецького району Вінницької області по вул. Героїв Майдану, 50 (раніше вул Леніна 88), яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 1993 року, належить ? частка цієї квартири; та визнати за нею, ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири №3 в м.Липовець Липовецького району Вінницької області, вул. Героїв Майдану 50 (раніше вул Леніна 88), загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, належну ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03 липня 1993 року.

В січні 2017 року треті особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у цивільній справі звернулись до суду із позовом, підставність якого обґрунтували тим, що вони є співвласниками квартири за №3, у житловому будинку №88, що розташований в місті Липовець по вул. Леніна, Вінницької області (в даний час вул. Героїв Майдану, 50), що належить їм на праві спільної сумісної власності. Наразі квартира, яка розташована за вище вказаною адресою, є спільною сумісною власністю чотирьох осіб, частки кожного з них завідомо не визначені. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників ОСОБА_2, після розлучення із позивачем ОСОБА_1 (матірю третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_5) Ю.Д.) в даній квартирі не зявлявся. На момент приватизації між співвласниками: ОСОБА_1, її колишнім чоловіком, відповідачем у справі ОСОБА_2, та третіми особами: ОСОБА_3, ОСОБА_5 не було укладено жодних договорів, які б давали підстави вважали, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності не є рівними. Таким чином, розмір частки кожного із співвласників у зазначеній квартирі становить ? частину. У звязку з викладеним, треті особи просили суд визначити кожному із них, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_5) ОСОБА_6, як співвласникам квартири під №3 в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (на даний час вул. Героїв Майдану, 50) Липовецького району Вінницької області, яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03.07.1993 року, згідно з розпорядженням від 06.07.1993 року, зареєстрованого в ДКП «ВООБТІ» 21.07.1993 року, належить по ? частці цієї квартири.

Ухвалою суду від 26.01.2017 року позовну заяву третіх осіб було обєднано із первісним позовом для їх спільного розгляду, оскільки суд дійшов висновку про доцільність їх сумісного розгляду.

В судове засідання позивач не зявилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, а за позовом третіх осіб визнає, просить суд позов задовольнити, не заперечує в його задоволенні, а розгляд справи проводити за її відсутності.

В судове засідання треті особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не з'явились, однак надали суду заяви, в яких вказали про підтримання позовних вимог, просили суд їх задовольнити, а первісний позов ОСОБА_1 визнають, розгляд справи здійснювати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Виклик відповідача судом здійснювався через оголошення у газеті «Вінничина» від 03.02.2017 року за №10 (23152).

За правилами ч.9 ст.74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Ураховуючи те, що позивач та треті особи скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03.07.1993 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (яка після реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 змінила прізвище на «Цимбал», про що засвідчує свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 129683, а.с. 47) на праві спільної сумісної власності належить квартира №3, яка розташована в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (в даний час вул. Героїв Майдану, 50), Липовецького району Вінницької області, право власності на яку зареєстровано в ДКП «ВООБТІ» згідно з розпорядженням від 06.07.1993 року, відповідно до вимог діючого на момент реєстрації законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України).

В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно рішення Липовецької міської ради за № 88 від 31.07.2014 року, вулицю Леніна перейменовано на вулицю ОСОБА_8, та присвоєно новий номер квартирного житлового будинку №50 замість існуючого № 88 (а.с. 10).

З Акту від 21.10.2016 року обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_1О, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час вул. Героїв Майдану, 50) Липовецького району Вінницької області слідує, що з 1988 року по 1990 рік ОСОБА_2Ф проживав в квартирі, яка знаходиться за згаданою адресою та був її співвласником. Проте з 1999 року по даний час за вказаною адресою не зявлявся. Наразі його місце знаходження та місце проживання невідоме. Під час останньої зустрічі ОСОБА_2 з його дружиною ОСОБА_1 він повідомив останній, що квартира йому не належить, це її майно, яким вона може розпоряджатись. А тому, з 1993 року по теперішній час утриманням усієї квартири, оплатою комунальних послуг, проведенням ремонтів займається ОСОБА_1, а з 1999 року вона, як власник добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується майном, яке належить ОСОБА_2Ф (а. с. 24).

ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2, на підтвердження чого суду було надано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, а.с.7) ОСОБА_9 та її сину ОСОБА_3, на підставі ордера, виданого виконкомом Липовецької селищної ради н.д. від 09.12.1985 року, було надано у користування двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до доданих до матеріалів справи Договору на користування електричною енергією, розрахункової книжки по сплаті за газопостачання, про надання послуг на водопостачання та водовідведення, споживачем даних послуг була ОСОБА_1.

Згідно записів вчинених у Домовій книзі (а.с. 15), у ній зареєстровані: позивач ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Частина 1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка ратифікована Україною, передбачає право на ефективне, мирне володіння майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1 та 4 ст. 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

З аналізу даної норми слідує, що для набуття права власності на майно за набувальною давністю необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного, а саме: експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані, тощо. Володіння майном повинно бути безперервним, протягом встановлених законом строків.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами свідчать про пасивну поведінку власника щодо свого майна, яке перебуває в позивача, відсутність претензій чи вимог до нього про його повернення, а той факт, що власник довгий час обходився без нього, не виявляв зацікавленості до нього, - свідчить як втрата інтересу та відмова від права власності.

У той же час матеріалами справи доведено, що позивач є добросовісним володільцем чужого майна, а саме частки квартири за ОСОБА_2, яка є об'єктом їх спільної із відповідачем та третіми особами сумісної власності, в якій частки співвласників є рівними, тобто по ? кожному. Такі обставини не дають найменшого сумніву стосовно правомірності набуття позивачем цього майна, а інше не випливає із закону та не встановлено рішенням суду. Таке володіння є відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мали можливість спостерігати за цим понад 10 років, отож таке володіння є безперервним, відтак є усі правові підстави для визнання за позивачем права власності на частку належної відповідачеві квартири за набувальною давністю.

Також суд вважає, що вимоги за позовом третіх осіб знайшли своє підтвердження зібраним у справі доказами, оскільки вони є співвласниками обєкта спільної сумісної власності, проте визначити розмір належної кожному із них частки в іншому, поміж судового порядку, позбавлені можливості, так як один із співвласників права спільної сумісної власності відсутній, його місце проживання чи перебування встановити наразі не представляється можливим.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги третіх осіб із самостійними вимогами також підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.328, 344, 368-372 ЦК України, ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. ст.10, 11, 58-60, 74, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1, як співвласнику квартири №3 в м. Липовець Липовецького району Вінницької області по вул. Героїв Майдану, 50 (раніше вул Леніна 88), яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 липня 1993 року, належить ? частка цієї квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири №3 в м.Липовець Липовецького району Вінницької області, вул. Героїв Майдану 50 (раніше вул Леніна 88), загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, належну ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03 липня 1993 року.

Позов третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_5) ОСОБА_6, як співвласникам квартири під №3 в м.Липовець по вул. Леніна, 88 (на даний час вул. Героїв Майдану, 50) Липовецького району Вінницької області, яка перебуває у спільній сумісній власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області від 03.07.1993 року, згідно з розпорядженням від 06.07.1993 року, зареєстрованого в ДКП «ВООБТІ» 21.07.1993 року, належить по ? частці цієї квартири кожному.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру №3, у житловому будинку №88, що розташований в місті Липовець по вул. Леніна, Вінницької області (в даний час вул. Героїв Майдану, 50), та вважати її спільною частковою власністю її співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_11