Дата документу 07.03.2017
Справа № 320/400/17-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" березня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
при секретарі - Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13 746,00 гривень, відсотки від суми позики у розмірі 632,00 гривні та три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 144,00 гривні а всього 14 522,00 гривень, а також понесені судові витрати в сумі 640,00 гривень, зазначивши, що 07 вересня 2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав в борг 500 доларів США та прийняв на себе зобов'язання в передбачений розпискою термін повернути вищезазначену суму. Отримання ОСОБА_2 вказаних коштів за умовами договору позики підтверджується розпискою. В передбачений та обумовлений за розпискою термін, зобов'язання відповідачем не було виконане. Станом на дату звернення до суду 100 доларів США еквівалентно 27 491,00 грн., а тому загальна сума боргу в гривнях разом з процентами від суми позики та трьома процентами річних складає 14 522,00 гривень. На даний час кошти не повернуті, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Просить правильно розрахувати проценти, з урахування подвійної облікової ставки НБУ та 3% річних на підставі вимог діючого законодавства та стягнути саме цю суму.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце його проведення, що підтверджується його особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 07 вересня 2016 року ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 була надана розписка про отримання ним від ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 500 доларів США, яку він зобов'язується повернути в повному обсязі в строк до 30 жовтня 2016 року.
Вказані факти підтверджені розпискою ОСОБА_2 від 07 вересня 2016 року (а.с.6), оригінал якої було надано представником позивача до матеріалів справи.
Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Згідно умов укладеного договору останньою датою повернення вищевказаних коштів є 30 жовтня 2016 року.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-63-цс 13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Отже, факт написання відповідачем власноручної розписки, оригінал якої знаходиться у позивача, є підтвердженням отримання відповідачем грошової суми, вказаної в розписці та за умовами ст. 545 ЦК України вказує на відсутність виконання грошового зобов'язання відповідачем в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до курсу НБУ 1 долар США на день звернення позивача до суду складає 27,4919 гривень (а.с. 7 зворот).
Таким чином, сума боргу за договором позики складає 13 746,00 гривень (500 доларів США х 27,4919 грн. = 13 746,00 грн.).
Крім того, відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Також, згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, загальний розмір заборгованості за договором позики складає: 13 746,00 грн. + 854,13 грн. + 92,00 грн. = 14 692 грн. 13 коп.
Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що у визначений договором строк грошові кошти позивачу повернуті так і не були, відповідач умови договору не виконав, що свідчить про порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором позики, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 14 692 грн. 13 коп.
Крім того, у зв'язку зі звернення до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 545, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57, 59, 77, 107, 197, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, суму заборгованості у розмірі 14 692 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот дев'яносто дві) гривні 13 копійок, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок, а всього 15 332 (п'ятнадцять тисяч триста тридцять дві) гривні 13 копійок.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Сметаніна