Справа № 350/229/17
Провадження № 2/350/269/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Максиміва І.В.

при секретарі - Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем ОСОБА_2 07 квітня 1996 року у Дубівській сільскій раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, залишити проживати з нею дитину, стягнути з відповідача судові витрати та змінити їй прізвище на дошлюбне ОСОБА_1.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з квітня 1996 року. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей, син ОСОБА_3, який на даний час досяг повноліття та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважав її як дружину, не рахувався з її думкою, вчиняв безпричинні сварки та скандали. Все це призвело до того, що з липня місяця 2014 року вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити.

Відповідач проти позову заперечив, пояснив, що вони з позивачкою проживають окремо протягом останніх двох з половиною років, однак шлюбні відносини припинили тільки близько півтора роки тому. До середини 2014 року вони проживали спільно, у них були добрі відносини. Причиною розпаду їхньої сім'ї є непорозуміння між ними та те, що позивач проживала з іншим чоловіком. На даний час він бажає зберегти сім'ю, а тому просить відмовити у позові.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 листопада 1996 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 1996 року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7).

Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони з липня 2014 року спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, примиритися з ним не бажає, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи те, що позивач після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище ОСОБА_1 на дошлюбне ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З квитанції №37.108.1/29571 від 22 лютого 2017 року та квитанції №006 від 22 лютого 2017 року вбачається, що позивач понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 гривень та 200 гривень за надання правової допомоги, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 112-113 СК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 07 квітня 1996 року у Дубівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4.

Малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_1.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 змінити на дошлюбне ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Суддя Максимів І.В.