Ухвала

іменем україни

20 лютого 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним окремих частин правочину, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсними п.п. 3.3.7 та 4.1 кредитного договору № 051/08/00-А від 02 квітня 2008 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Форум».

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 02 квітня 2008 року між ним та ПАТ «Банк Форум» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит у сумі 27 551 дол США, на придбання автомобіля.

В пункті 3.3.7 зазначеного договору вказано, що він повинен протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях. Однак, даний пункт суперечить вимогам ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», де банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг. Страхування заставного майна може здійснюватися виключно на договірних засадах, оскільки прямий обов'язок страхування заставного майна ст. 7 Закону України «Про страхування» та іншим законодавством не встановлений.

Крім цього, жодним законодавчим актом кредитодавцю не надається право погодження, акредитації або іншим чином визначення страхової компанії, з якою позивач має укласти договір страхування заставного майна. Договір страхування є добровільним, і не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Виходячи з положень Закону України «Про страхування» відповідач не має права жодним чином, в тому числі на підставі кредитного договору, обмежувати позивача у виборі страхової компанії. Таким чином п. 3.3.7 кредитного договору є несправедливим в силу ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та суперечить ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Також позивач вважає, що п. 4.1 кредитного договору є несправедливим по відношенню до нього в цілому, суперечить принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання недійсними окремих частин кредитного договору, оскільки встановлені п. 4.1 кредитного договору комісійні виплати не протирічать чинному законодавству і є характерними для відносин банківського кредиту при укладенні сторонами кредитного договору.

При цьому судами, правильно зазначено, що відсутні підстави вважати недійсним п. 3.3.7 кредитного договору в частині умов щодо страхування предмета застави та добровільного страхування від нещасного випадку, саме в страховій компанії, яка рекомендована банком, оскільки ст. 581 ЦК України передбачений дозвіл застрахувати предмет застави за згодою сторін, а з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 надав згоду на вказані зобов'язання, підписавши кредитний договір.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним окремих частин правочину.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова