Справа № 569/6045/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі - Глотовій П.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків за наслідками протизаконної бездіяльності Державної казначейської служби України,-

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків за наслідками протизаконної бездіяльності Державної казначейської служби України.

В обгрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц стягнуто з Управління пенсійного фонду України в м. Рівне на його користь 18 282 гривень інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,6 гривень судового збору. Виконавчий лист від 27.11.2014 року прийнято до виконання Державною казначейською службою України 05.12.2014 року. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року у справі №817/1538/15, яка набрала законної сили 18.01.2016 року, його позов задоволено повністю, визнано незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц про стягнення з управління пенсійного фонду України у м. Рівне на його користь 18282,00 гривень інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 гривень судового збору, стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на його користь на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.04.2014 року у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Вказує, що виконавчий лист №1 по справі №817/1538/15 від 26.01.2016 року про стягнення, де боржником є Державний бюджет України в особі Державної казначейської служби України (в.Бастіонна,6, м.Київ,01601, ) та виконавчий лист №2 по справі №817/1538/15 від 26.01.2016р. про присудження судового збору , де боржником є Державна казначейська служба України (в.Бастіонна.6, м.Київ, 01601, ) були прийняті до виконання , але в установлений ч.4 ст.З ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» 3-х місячний строк Державна казначейська служба України цього рішення не виконала, тому 11.08.2016 року він звернувся з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду про визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц та стягнення з Державного бюджету України в особі Казначейства коштів на виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014-ц в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми пенсії та 243,60 грн. судового збору. Рівненським окружним адміністративним судом 28.12. 2016 року у справі №817/1247/16 про визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення по справі №817/1538/15 ухвалено постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, але чинною постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 р. по справі №817/1247/16 ця постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 р. скасована та ухвалена нова про задоволення його вимог щодо визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року у справі № 817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на його користь на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Вказує, що вищенаведені чинні судові рішення свідчать про незаконність затримки виплат йому сум зазначених у виконавчих листах. Тому він вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц стягнуто з Управління пенсійного фонду України в м. Рівне на користь ОСОБА_1 18 282 гривень інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,6 гривень судового збору.

Виконавчий лист від 27.11.2014 року прийнято до виконання Державною казначейською службою України 05.12.2014 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року у справі №817/1538/15, яка набрала законної сили 18.01.2016 року,позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц про стягнення з управління пенсійного фонду України у м. Рівне на користь ОСОБА_1 18282,00 гривень. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 гривень судового збору, стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.04.2014 року у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору.

Виконавчий лист №1 по справі №817/1538/15 від 26.01.2016 року про стягнення, де боржником є Державний бюджет України в особі Державної казначейської служби України та виконавчий лист №2 по справі №817/1538/15 від 26.01.2016р. про присудження судового збору , де боржником є Державна казначейська служба України були прийняті до виконання , але в установлений ч.4 ст.З ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» 3-х місячний строк Державна казначейська служба України цього рішення не виконала.

11.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду про визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц та стягнення з Державного бюджету України в особі Казначейства коштів на виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014-ц в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми пенсії та 243,60 грн. судового збору.

Рівненським окружним адміністративним судом 28.12.2016 року у справі №817/1247/16 про визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення по справі №817/1538/15 ухвалено постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, але чинною постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 р. по справі №817/1247/16 ця постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 р. скасована та ухвалена нова про задоволення вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року у справі № 817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 року у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індексація здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 даного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 року визначено, що базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації стипендії вважається місяць, в якому відбувається підвищення.

Відповідно до абз. 1, 2, 4, 5 п. 1.1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно із абз. 1, 5, 6 п. 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до абз. 1, 2, 3, 4 п. 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У випадках порушення встановлених строків виплати працівникові доходів надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Таким чином, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач просить нарахувати індексацію та компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати на не виконання рішення про стягнення інфляційного збільшення, а чинним законодавством не передбачено такий обєкт індексації та компенсації грошових доходів населення як суму інфляційного збільшення.

Так, статтею 43 Бюджетного кодексу України визначено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України.

Відповідно до п.п. 5 п.4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011 Державна казначейська служба України (Казначейство України), зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України, пунктом 9 Розділу VI. Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N845, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (тобто Державна казначейська служба України), здійснює безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду для відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень,

Крім того, гарантії держави щодо виконання судових рішень та особливості їх виконання встановлено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до норм якого держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган.

Щодо інших позовних вимог, то суд звертає увагу на ту обставину, що згідно з ч.4 ст.3, ч.6 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Згідно з ч.1 ст.5 згаданого закону в разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно копії платіжного доручення №4 (№82878000) від 29 березня 2017 року позивачу ОСОБА_1 було виплачено кошти за рішенням суду №569/12681/14-ц в сумі 18525,60 грн.

В судовому засіданні представником відповідача до матеріал справи долучено рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів від 26 липня 2017 року про стягнення суми нарахованої компенсації в розмірі 1706,70 грн. Оскільки представником відповідача доказів про сплату вказаних коштів позивачу в судовому засіданні надано суду не було, тому суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума нарахованої компенсації відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в сумі 1706,70 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив оплату судового збору відповідно до квитанції №39 в сумі 640 гривень, а оскільки позовні вимоги задоволено частково (11,33 %), а саме суд позовні вимоги позивача задовольнив в розмірі 1706,70 гривень, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 72,50 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків за наслідками протизаконної бездіяльності Державної казначейської служби України задоволити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 1706,70 грн.

Стягнути з Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 72 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Харечко С.П.