Провадження №22-ц/784/614/17
Справа №477/2154/16-ц
Провадження №22-ц/784/614/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 34 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Довжук Т.С., Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

фермерського господарства «Барвінок»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 26 січня 2017 року,

ухвалене за позовом фермерського господарства «Барвінок» (далі ФГ «Барвінок») до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» (далі ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6»), про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ФГ «Барвінок» предявило до ОСОБА_5 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

05 липня 2016 року близько 08 години 15 хвилин на перехресті вулиць Маршала Василевського та Скороходова у м.Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши правила дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2115 40, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок вказаних дій відповідача транспортному засобу позивача було завдано матеріальну шкоду в сумі 31 730 грн., частину якої в сумі 26 423грн. 70 коп. відшкодувала ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6», з якою ОСОБА_5 мав договірні зобовязання відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посилаючись на обовязок відповідача відшкодувати позивачу шкоду у повному обсязі, ФГ «Барвінок» просило стягнути з нього 5 306 грн.30 коп. матеріальної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року у задоволення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ФГ «Барвінок» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 р. №1961-IV (далі Закон №1961-IV) передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2016 року близько 08 год.15 хв. в м.Миколаєві на перехресті вулиць Маршала Василевського та Скороходова сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Galant, реєстраційний номер серії ВЕ 3975 ВА, порушивши правила дорожнього руху допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2115 40, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ФГ «Барвінок».

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ марки 2115 40 реєстраційний номер НОМЕР_2 є фермерське господарство «Барвінок» (а.с.8).

Власником автомобіля Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_5 (а.с.27).

Згідно з рахунком фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 від 11 липня 2016 року та актом виконаних робіт від 16 липня 2016 року вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_3 склала 31 730 грн. (а.с.9, 12).

ФГ «Барвінок» сплатило вказану суму двома платежами 11 липня 2016 року в сумі 15 780 грн. та 15 липня 2016 року в сумі 15 950 грн., про що свідчать відповідні платіжні доручення (а.с.10, 11).

За страховим полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9733820 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на період з 23 квітня 2016 року до 22 квітня 2017 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю та здоровю становить 200 000 грн., а за шкоду, завдану майну 100 000 грн. (а.с.27).

Відповідно до страхового акту від 16 вересня 2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення від 19 вересня 2016 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» сплатила позивачу за пошкодження автомобіля 26 423 грн.70 коп. (а.с.13, 24, 25).

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Барвінок», суд першої інстанції виходив з того, що при встановлених обставинах та за наявних у справі доказів, заподіяну транспортною пригодою майнову шкоду повинно відшкодовувати ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6», а не відповідач.

Проте, з таким висновком суду неможна погодитися, оскільки він протиріччить обставинам справи та вимогам законодавства.

Виходячи з вищевикладених норм права та правових висновків Верховного Суду України, зроблених ним при ухваленні постанов від 20.01.2016 р. у справі №6-2808цс15 та від 26.10.2016 р. у справі №6-954цс16, позивач мав право звернутися спершу до страховика, а потім різницю між оціненою шкодою та страховою виплатою вимагати з відповідача.

Позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права на відшкодування шкоди.

Зазначене не позбавляє відповідача права порушувати питання про захист його майнового інтересу як страхувальника та оспорювати повноту виконання ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» своїх обовязків страховика в частині визначення розміру страхового відшкодування за страховим випадком.

За такого, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ФГ «Барвінок».

ОСОБА_5 повинен відшкодувати ФГ «Барвінок» майнову шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, у сумі 5306 грн.30 коп.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України відповідач повинен сплатити позивачу судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у сумі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Барвінок» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог фермерського господарства «Барвінок».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь фермерського господарства «Барвінок» майнову шкоду у сумі 5306 (пяти тисяч триста шести) грн.30 коп. та судовий збір у сумі 2893 (двох тисяч вісімсот девяносто трьох) грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді Т.С.Довжук

ОСОБА_8