_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1520/17
Провадження № 2/520/6560/17
УХВАЛА

27.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 08.02.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд зобовязати ОСОБА_3 укласти з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будинку №28-Б по вул. Офіцерській в місті Одесі на умовах передбачених попереднім договором між сторонами, укладеним 17 червня 2013 року та посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №1227.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.02.2017 року відкрито провадження на підставі позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та призначено по справі попереднє судове засідання.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_2 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на будинок №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі;

- зобовязати ОСОБА_3 не вчиняти будь-яких дій і відчуження будинку №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі.

Представник позивача в попередньому судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та просив суд задовольнити.

Відповідач по справі у попереднє судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку поли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, з наданих до суду відомостей та доказів вбачається наступне.

З матеріалів справи вбачається, що також особисто зазначено позивачем у позові, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №1227. За умовами якого ОСОБА_3 зобовязався продати позивачеві будинок №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі в строк до 31 вересня 2013 року.

Однак, як зазначено позивачем, відповідачем умови вищевказаного попереднього договору не виконані.

Тобто між сторонами виник спір стосовно здійснення дій по укладенню договору купівлі-продажу нерухомого майна будинку №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі.

Спірне майно на цей час належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_3.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно здійснення дій по укладенню договору купівлі-продажу нерухомого майна будинку №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі; нерухоме майно на цей час належить відповідачеві ОСОБА_3, заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд вважає, що є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно будинок №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі та шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким шляхом стосовно будинку №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/1520/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, шляхом:

- Накладення арешту на будинок №28 «Б», по вулиці Офіцерська в місті Одесі, який належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

- Встановлення заборони ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким шляхом стосовно будинку №28 «Б» по вулиці Офіцерській в місті Одесі.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.