Справа №: 653/3962/13
Провадження № 6/653/4/17
У Х В А Л А

іменем України

17 лютого 2017 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,

секретаря - Мустафаєва Ф.А.,

державного виконавця ВДВС ГТУЮ в Херсонській області - Азаренко А.В.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 за дорученням - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за заявою старшого державного виконавця ВДВС ГТУЮ в Херсонській області про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2017 року старший державний виконавець Генічеського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Азаренко А.В. звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. В обґрунтування заяви послався на те, що на виконанні у Генічеському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа №653/3962/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 20243 грн. 60 коп.

Вказує, що 21 жовтня 2015 року боржником було повністю виконане рішення суду шляхом сплати суми боргу на депозитний рахунок ВДВС Генічеського районного управління юстиції Херсонської області.

В ході виконавчого провадження, державним виконавцем було отримано повідомлення відділу ДРАЦС Генічеського РУЮ у Херсонській області про наявність в архіві відділу актового запису про смерть №15 від 14.07.2014 року ОСОБА_5. На підставі отриманої інформації 28 листопада 2014 року виконавче провадження було зупинене до вступу правонаступників стягувача.

Разом з тим, як вказує заявник, станом на 29 грудня 2016 року жодних відомостей щодо отримання спадкоємцями померлого свідоцтва про право на спадщину до відділу Генічеського ВДВС не надходило, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною заявою.

В судовому засіданні державний виконавець Азаренко А.В. вимоги викладені у заяві підтримав повністю. Суду пояснив, що стягувач коштів відповідно до отриманої інформації помер, а кошти боржником були перераховані на депозитний рахунок ВДВС, у зв'язку з чим виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження на правонаступників стягувача - його спадкоємців, які подали заяву про прийняття спадщини. Вказує, що згідно отриманої інформації особами, які подали заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_5 є його малолітній син ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7, однак вказані особи свідоцтва про право на спадщину не отримала. Більш того, особа яка подала заяву про прийняття спадщини - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та спадкоємцем за заповітом після її смерті є ОСОБА_1, яка на даний час також свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання державного виконавця Азаренко А.В. та при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду. Суду пояснив, що на даний час існує спір про право на спадщину між представником малолітнього ОСОБА_6 та його довіретилем з приводу права на спадщину малолітнього ОСОБА_6

Суд, дослідивши матеріали поданої заяви, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинний на момент виникнення даних правовідносин, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення. Ч. 5 ст. 8 вказаного Закону передбачала, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2014 року, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено частково. Вириішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 20 тис. грн.. в рахунок боргу та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 20243.60 грн. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2014 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення суду від 18.02.2014 року, а рішення Генічеського районного суду від 18.02.2014 року залишено без змін.

23 травня 2014 року за наслідками розгляду вказаної справи, ОСОБА_5 було видано виконавчий лист для примусового стягнення суми боргу та 03 червня 2014 року ст.. державним виконавцем ВДВС Генічеського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, про що зроблено актовий запис №15 від 14.07.2014 року.

Згідно наявних матеріалів справи та пояснень заявника, 28 листопада 2014 року, після встановлення факту смерті стягувача по виконавчому провадженню, державним виконавцем було зупинено виконавче провадження до вступу правонаступників стягувача. Як вбачається з наданого заявником розпорядження №43520572/1 та квитанції від 21.10.2015 року №16 АТ «Ощадбанк» Херсонського ОУ ТВБВ 148, 21 жовтня 2015 року боржником ОСОБА_4 сплачено на депозитний рахунок Державної виконавчої служби грошові кошти за виконавчим листом від 23.05.2014 року у повному обсязі.

Однак обставини пов'язані зі смертю стягувача у виконавчому провадженні, не дають можливості виконати рішення суду у повному обсязі, зокрема шляхом перерахування грошових коштів стягувачу за виконавчим листом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2-4 ст. 1273 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Таким чином, для визначення спадкоємця, який прийняв спадщину суд має перевірити, чи подані заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також перевірити, хто на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований з ним за адресою місця проживання спадкодавця.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори від 06.02.2017 року №11/02-14, на запит суду від 23.01.2017 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведена спадкова справа за №240/14 від 14 липня 2014 року, де спадкоємцями є малолітній син померлого - ОСОБА_6 та мати померлого ОСОБА_8. Відповідно до відповіді державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 року №10/02-14, на запит Генічеського районного відділу ДВС від 19.01.2017 року, спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є малолітній син померлого - ОСОБА_6 та мати померлого ОСОБА_8. Відповідно до вказаного повідомлення станом на 01 лютого 2017 року свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно довідки державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори від 23.08.2016 року №1330, вбачається, що після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в Генічеській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №156/16 від 27.05.2016 року, де спадкоємцем за заповітом є донька померлої - ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема вказаних довідок, ОСОБА_5 на момент смерті проживав по АДРЕСА_1 Разом з ним на момент смерті проживала ОСОБА_8, яка подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та відповідно є особою, яка в силу ст.. 1268 ЦК України спадщину прийняла. Однак як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та осіб які б проживали разом з нею на момент смерті судом не встановлено. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є ОСОБА_1, яка подала заяву про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину отримати не встигла. Таким чином враховуючи, що ОСОБА_1 на момент смерті зі спадкодавцем не проживала та є спадкоємцем за заповітом, суд не можу застосувати правила ст.. 1268 ЦК України, щодо визнання її таким спадкоємцем що спадщину прийняв.

Крім того, судом встановлено, що в провадження Генічеського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_9, в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Генічеської РДА про визнання права власності на майно в порядку спадкування, що в свою чергу унеможливлює застосування положення ст.. 1268 ЦК України, щодо визнання малолітнього ОСОБА_6 таким, спадкоємцем що спадщину прийняв.

Оскільки між спадкоємцями наявний спір про право на спадщину, суд приходить до висновку про передчасність поданого клопотання, у зв'язку з чим в його задоволенні має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 378 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви старшого державного виконавця ВДВС ГТУЮ в Херсонській області про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд, шляхом подачі в 5-денний строк з дня її винесення /отримання/ апеляційної скарги.

Суддя Н.Б. Венглєвська