Справа № 548/1605/16-ц
Провадження № 2/548/74/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 р. Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожко В.П.,

за участю секретаря Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

З позову ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідач ОСОБА_2 07.07.2008 року уклали кредитний договір PLLOAE0000156 відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 8805.04 доларів США на термін до 05.07.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором позивачем із відповідачем ОСОБА_3 07.07.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася перед позивачем за виконання зобовязань за кредитним договором.

Позивач вказує, що він виконав свої зобов'язання за кредитним договором про те відповідачі свої обовязки не виконали, в звязку з чим мається заборгованість за кредитом, яка складається з тіла кредиту в сумі 4916.61 доларів США, що по курсу НБУ станом на 21.09.2016 року становить 126848 грн. 54 коп, які просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити з підстав зазначених у ньому, акцентував увагу суду на тій обставині, що останнє зарахування коштів за кредитним договором мало місце 06.06.2014 року.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, в задоволенні позову просили відмовити в звязку з пропуском позивачем строків звернення до суду.

Суд вирішив можливим розглянути справу 14 лютого 2017 року у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ст.197 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 07.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитно заставний договір № РLL0АЕ00000156 відповідно до якого цей відповідач отримав кредит у розмірі 8805.04 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2013 року.

Згідно цього ж договору відповідач надав в заставу автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий автом., № кузова/шасі: КL1SF69УЕВ282220, реєстраційний номер: «ВІ 4952АХ», що належить на праві власності ОСОБА_2.

Крім того в забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором позивачем із відповідачем ОСОБА_3 07.07.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася перед позивачем за виконання зобовязань за кредитним договором.

Згідно п. 12 вказаного договору порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» та рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLLOAE00000156 від 07.07.2008 року в сумі 8498.05 доларів США звернено стягнення на предмет застави: автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий автом., № кузова/шасі: KL1SF69YEB282220, реєстраційний номер: ВІ4952АХ, що належить на праві власності ОСОБА_2 (37810, Полтавська обл., Хорольський р-н, с.Тарасівка, вул. Сковороди, 6.29, ІПН НОМЕР_1), шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення суду набрало законної сили, так як не було оскаржено сторонами по справі.

З рішення суду вбачається, що ПАТ КБ «Приват Банк» з позовними вимогами в 2011 році до поручителя - відповідачки ОСОБА_3 не звертався.

Судом встановлено, що позивач не отримував виконавчий лист по вказаній справі, а відповідач ОСОБА_2 добровільно передав предмет застави позивачу, що підтверджується актом приймання-передачі в заклад ПриватБанку автомобіля позичальник ОСОБА_2, з якого вбачається, що 28.11.2011 року в м. Лубни Полтавської області відповідач ОСОБА_2 передав уповноваженій особі банку заставне майно, а саме: автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий автом., № кузова/шасі: KL1SF69YEB282220, реєстраційний номер: ВІ4952АХ, що належить на праві власності ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний автомобіль був проданий банком відповідно до рішення суду від 04.11.2011 року, кошти за його продаж надійшли до установи банку 06.06.2014 року, що стверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії договору закінчився 05.07.2013 року.

З розрахунку заборгованості по даному кредитному договору, що наданий позивачем у справі, вбачається, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 21.09.2016 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 4916.61 долари США, що за курсом НБУ на 21.09.2016 року становить 126848 грн. 54 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України).

Поручитель несе солідарну відповідальність із боржником ( ст. 554 ЦК України)

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Суд констатує, що в договорі поруки укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 визначено пятирічний строк припинення договору поруки з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Згідно п. 17.1.5 кредитно-заставного договору PLLOAE0000156 від 07.07.2008 року останньою датою погашення кредиту є 05 липня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 19.10.2016 року; заява від позивача або його представника про поновлення строку звернення до суду не подавалась.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-14цс14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Згідно частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З розрахунку здійснених платежів по кредитному договору PLLOAE0000156 від 07.07.2008 року вбачається, що останній платіж відповідач ОСОБА_2 здійснив 16.09.2010 року.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що останній платіж відповідачем ОСОБА_4 було вчинено 06.06.2014 року, так як в судовому засіданні встановлено, що цього числа відбулося зарахування коштів від продажу заставного майна: автомобіля CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий автом., № кузова/шасі: KL1SF69YEB282220, реєстраційний номер: ВІ4952АХ, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Суд констатує, що продаж та зарахування коштів від продажу заставного майна здійснювався позивачем самостійно, тому ці дії не можуть свідчити про визнання позову відповідачем ОСОБА_2

Остання дія, яка свідчить про визнання цим відповідачем свого боргу є передача автомобіля представнику банку, яка мала місце 28.11.2011 року.

Судом встановлено, що 05.07.2013 року закінчився строк дії кредитного договору, а тому з урахування подачі позивачем позову до ОСОБА_2 ( дати подачі позову до відділення пошти) 10.10.2016 року, суд констатує пропуск позивачем трирічного строку звернення до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2

Суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 не здійснює будь-яких платежів за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом поза межами строків, встановлених ст.257 ЦК України, в умовах надання кредиту інший строк позовної давності не зазначався, при цьому, відповідач ОСОБА_2 згідно положень ст.267 ЦК України подав письмову заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Пропуск строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у позові. Отже, на час звернення позивача з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 до суду минув трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, суд констатує, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3, як поручителя, так як згідно договору поруки підписаного представником банку та цією відповідачкою, останні домовилися, що строк припинення договору поруки настає через 5 років після закінчення дії Кредитного договору.

Виходячи з того, що строк дії Кредитного договору закінчився 05.07.2013 року, позивач мав право звернутися з позовом до відповідачки ОСОБА_3 в строк до 05.07.2018 року, тому суд в частині позовних вимог позивача до відповідачки ОСОБА_2 не вбачає підстав для відмови в задоволення позову стосовно цієї відповідачки, як такої, що на .

Виходячи з того, що відповідачі по справі є солідарними відповідачами, з урахуванням того, що в задоволенні позову відносно відповідача ОСОБА_2 відмовлено за строками давності, суд знаходить підстави для стягнення всієї суми заборгованості та судового збору із відповідачки ОСОБА_3, як поручителя.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10,11,57,60,88,197,212-215,360-1 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приват Банк", р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість по кредитному договору № РLL0АЕ00000156 від 07.07.2008 року в сумі 4916.53 долари США, що за курсом НБУ станом на 21.09.2016 року становить 126848 (сто двадцять шість тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приват Банк", р/р 3111, МФО 305299, , судові витрати по справі (судовий збір) в сумі 1902 грн. 73 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2017 року.

Головуючий: