Справа № 675/1159/15-ц
Провадження № 2/675/8/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2017 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Демчука П. В., при секретарі Григорєвій О. С., за участю: представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Проте ОСОБА_3 зобовязання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 20.05.2015 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 26077 грн. 17 коп. А тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, укладеного між сторонами, мотивуючи тим, що в кредитному договорі відсутні істотні умови, а саме: умови щодо суми кредиту, строку кредитування, валюти кредитних коштів, річної відсоткової ставки, способу погашення кредиту тощо. Також, банком не надавався для споживача окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту. Умови і правила банківських послуг сторонами не підписувались. Відтак, на думку ОСОБА_3, спірний договір є неукладеним. ПАТ «Акцент-Банк» безпідставно змінено відсоткову ставку за договором. Відповідачем не надано позичальнику перед укладенням кредитного договору в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, чим введено позивача в оману. Посилається на те, що умови кредитного договору є несправедливими, а діяльність відповідача є нечесною підприємницькою практикою. У зв'язку з цим вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 01 вересня 2016 року вказані позовні вимоги обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 проти задоволення позову ПАТ «Акцент-Банк» заперечив, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов ПАТ «Акцент-Банк» слід задовольнити, а в зустрічному позові ОСОБА_3 - відмовити з наступних підстав.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача за первісним позовом про стягнення боргу за кредитним договором та вимога позивача за зустрічним позовом про визнання цього договору недійсним.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір б/н, відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 погодилася, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у сумі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Взятих не себе зобовязань щодо повернення кредитних коштів у відповідності до строків, зазначених у кредитному договорі, ОСОБА_3 не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість перед банком за кредит.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано виписку по рахунку позичальника, розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що станом на 20 травня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість за договором кредиту в сумі 26077,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 15199,2 грн., заборгованість за відсотками - 9060,01 грн., заборгованість за пенею та комісією - 100 грн.; штрафи - 1717,96 грн.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

З наданої виписки по рахунку позичальника вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та здійснювала їх погашення не в повному обсязі. Останній платіж ОСОБА_3 здійснила 23 листопада 2015 року у розмірі 1500 грн.

Відтак позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» суд вважає доведеними та обґрунтованими.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Так, згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Доводи зустрічної позовної заяви про те, що кредитний договір не був укладений сторонами у звязку з недодержанням ними вимог закону щодо письмової форми правочину, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством (абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Сторони визначили, що анкета-заява позичальника від 28 лютого 2012 року з пам'яткою клієнта, Умови та правилами надання банківських послуг і тарифи складають укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Подавши ПАТ «Акцент-Банк» анкету-заяву позичальника від 28 лютого 2012 року, ОСОБА_3 приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах - Умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору, встановлені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому позивач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані позивачу в письмовому вигляді.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_3 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо незаконного збільшення процентної ставки, оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг Тарифи (у тому числі розмір відсоткової ставки за кредитом) можуть змінюватись банком у випадку інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_3, позичальника було повідомлено про зміну процентної ставки відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє позичальника від виконання своїх зобовязань за договором.

Проте ОСОБА_3 не повідомила банк про незгоду із зміною процентної ставки відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, що свідчить про її згоду на зміну тарифів.

Суд критично оцінює доводи зустрічної позовної заяви про безпідставне збільшення відсоткової ставки з огляду на положення ст. 1056-1 ЦК України, оскільки банк повідомив боржника про зміну процентної ставки, що не може бути збільшенням банком розміру процентів встановленого договором в односторонньому порядку, тому такі дії банку є правомірними.

Підстави для визнання недійсним договору також передбачено у ст.ст. 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів»: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману є нечесною підприємницькою практикою. Нечесна підприємницька практика забороняється.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору ОСОБА_3, на думку суду, не довела того, що умови цього договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві, а також того, що договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики.

Як зазначено вище, під час укладання договору ОСОБА_3 у письмовій формі була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а також умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна: GOLD». На підтвердження цього позичальник поставила свій підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку.

Тому, на думку суду, відсутні правові підстави для визнання недійсним кредитного договору відповідно до заявлених позивачем за зустрічним позовом вимог.

На підставі вищевказаних норм права, з урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2012 року у сумі 26077 грн. 17 коп., а в зустрічному позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» слід стягнути судовий збір у розмірі 260 грн. 77 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 203, 207, 215, 526, 626, 627, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-62, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (р/р 0010, МФО 307770, ідентифікаційний код за ) заборгованість за кредитним договором б/н від 28 лютого 2012 року у розмірі 26077 (двадцять шість тисяч сімдесят сім) грн. 17 коп., з яких: 15199,20 грн. заборгованість за кредитом; 9060,01 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1217,96 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК (р/р 0010 UAH, МФО 307770, ідентифікаційний код за ) судовий збір у розмірі 260 грн. 77 коп.

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П. В. Демчук