Справа №242/5549/16-ц
Провадження №2/242/251/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді -Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ

Позивач 12.12.2016 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що фактичні відносини з відповідачем розпочались з жовтня 2008 р., що супроводжувалось спільним проживанням, веденням спільного бюджету. 12.06.2008 р. було укладено договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою м. Селидове вул.. Московська 4/42, згідно якого ОСОБА_2 придбав квартиру. Квартира придбана на кошти по договору іпотеки №3640 від 12.06.2008 р. З 02.07.2011 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від браку мають малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб з відповідачем розірвано 26.10.2016 р. Разом з відповідачем вона приймала участь в погашенні кредиту. На теперішній час вона не мешкає в зазначеній квартирі, так як її висилив відповідач. Вважає, що вона має право на отримання ? частини грошей по сплаті договору кредиту. Просить суд стягнути з відповідача ? частину сплачених грошових коштів за період з жовтня 2008 р. по 30 жовтня 2016 р., згідно з договором про іпотечний кредит №3640 від 12.06.2008 р.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Позивач та його представник, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечували проти позову, підтримали раніше надані суду письмові заперечення. Просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2008 р. між відповідачем ОСОБА_2 та Банком був укладений договір №3640 про іпотечний кредит, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит на суму 110000 грн. зі строком повернення не пізніше 11.06.2028 р.

Кредит надано на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 12.06.2008 р. розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1683, ОСОБА_2 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_2, яка йому належить на праві власності..

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №246126 виданого 02.11.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, 02 липня 2011 р. було зареєстроване шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис №70.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №730303 видане 08.11.2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народився 12.10.2011 р. актовий запис №199 та його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2016 року шлюб між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Оскільки кредитний договір укладено відповідачем до шлюбу з позивачем на придбання особистого житла, що унеможливлює використання кредиту в інтересах сімї, яку ще не створено, цей договір не породжує жодного зобовязання для другого з подружжя, з яким позичальником відповідачем було укладено шлюб в подальшому.

Судом встановлено, що зобовязання за кредитним договором виконувались і продовжують виконуватись відповідачем особисто за рахунок заробітної плати, яку ОСОБА_2 отримує внаслідок здійснення трудової діяльності. Згідно запису у трудовій книжці відповідача щодо реалізації права на працю, довідки про заробітну плату за період з січня 2008 р. по грудень 2016 р., платіжні документи (квитанції) про виконання зобовязань перед банком власно відповідачем, які підтверджують наявність стійкого доходу та фінансову спроможність сплачувати по кредиту.

У квитанціях, платником боргу за кредитом згідно договору № 3640 зазначено ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту сплати іпотечного кредиту за договором №3640 від 12.06.2008 р., який не породжує жодного зобов,язання для неї.

Тому суд не бере до уваги надані відомості про отримання заробітної плати в період з квітня 2009 р. по серпень 2011, з жовтня 2014 р. по квітень 2016 р. від комунального підприємства «Служба єдиного замовника», за період з травня 2016 р. по жовтень 2016 р. від Селидівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та допомогу по безробіттю за період з листопада 2008 р. по березень 2009 р.

Крім того, на підставі ч. 3 ст.. 528 ЦК України інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

Натомість жодного доказу на підтвердження сукупності юридичних фактів визначених ч. 3 ст. 528 ЦК України, позивачем не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки кредитний договір укладено відповідачем до шлюбу з позивачем на придбання особистого житла, що унеможливлює використання кредиту в інтересах сім,ї, яку ще не створено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 3,10, 58-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 24.02.2017 року.

Суддя Л.В.Пирогова