У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є батьком їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01 вересня 2012 року ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денної форми навчання Павлоградського технікуму державного ВНЗ «НГУ» до червня 2017 року, тому самостійно матеріально забезпечити себе не може та потребує матеріальної допомоги. Позивач не має можливості у повному обсязі сплачувати кошти за навчання їх сина, так як змушена сплачувати банку щомісячно кошти за кредитним договором. Відповідач, маючи можливість надавати сину матеріальну допомогу, такої не надає.

З урахуванням наведеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 листопада 2015 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2017 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року змінено в частині розміру стягнення аліментів.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 листопада 2015 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2017 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду в частині стягнення розміру аліментів змінити на 1/6 частини, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру аліментів, апеляційний суд виходив із того, що оскільки відповідач на підставі судового рішення сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, а позивач працює і має постійних дохід, то враховуючи обов'язок обох батьків надавати допомогу своїм дітям, дійшов висновку про зменшення розміру стягнутих рішенням суду першої інстанції аліментів з відповідача до 1/12 частини.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов