Справа № 139/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю,

в с т а н о в и в:

З 1999 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3. Заявник бажає встановити юридичний факт, оскільки він стане підставою для оформлення спадкових прав, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідною заявою звернулася до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву і пояснила суду, що в 1991 році вони з чоловіком купили будинок по-сусідству із ОСОБА_2 Він проживав одиноко, не мав родини, крім того, ще й зловживав спиртним, але був дуже людяним. Їй було шкода такого чоловіка, то вона часто заносила йому їсти, допомагала прибиратися, а з 1999 року забрала ОСОБА_2 жити до своєї літньої кухні, оскільки він важко захворів. Так з тих пір вона почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_2 аж до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3. Проживали вони як одна родина, вона і члени її сім вона і члени її сім'ї доглядали та піклувалися про ОСОБА_2, вона вела спільний бюджет, зокрема, отримувала пенсію, розпоряджалася нею. Після смерті ОСОБА_2 вона провела його поховання, поминки, впорядковує могилу. Необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю виникла у зв'язку з тим, що вона бажає оформити спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 на земельний пай, що розташований в с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити.

Так, допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що вони проживають по-сусідству із заявником, а тому їм достеменно відомо, що ОСОБА_1 біля семи років проживала з ОСОБА_2, зокрема, забрала його жити до свого домогосподарства, доглядала за ним, оскільки він через хворобу потребував такого догляду, розпоряджалася на власний розсуд його пенсією та своїми доходами, готувала їсти, прала, прибирала і т.п., а після смерті ОСОБА_2 провела поховання, поминки, доглядає за могилою. Вважають, що останні сім років свого життя ОСОБА_5 був членом сім'ї ОСОБА_1.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, крім пояснень заявника та свідків, також стверджується довідками виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 59 від 30 січня 2017 року (а.с. 8), № 960, від 27 грудня 2016 року (а.с. 9), із яких слідує, що ОСОБА_1 проживала із 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із померлим у своєму будинку по АДРЕСА_1, вела спільне господарство, мала і розпоряджалася спільним бюджетом, піклувалася про чоловіка.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги може належати не лише жінка або чоловік, які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, а також й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") визначив, що обов'язковою умовою для визнання осіб членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Таким чином, суд вважає, що перерахованими вище доказами заявник довела суду, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7) ОСОБА_2 проживав з нею однією сім'єю понад п'ять років з 1999 року до дня смерті.

Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), постановою державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщини через відсутність доказів права на спадкування (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 59 від 30 січня серпня 2017 року (а.с. 8), витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № М-157/0-107/6-17 від 30 січня 2017 року (а.с. 10), своїми поясненнями та поясненнями свідків у судовому засіданні заявник довела, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2.

Представник заінтересованої особи - сільський голова Курашовецької сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання вимог ОСОБА_1 (а.с. 22).

Керуючись ст.ст. 60, 212, 213, 215, п. 5 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд в и р і ш и в:

Заяву задовольнити. Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала однією сім'єю із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ________________