Справа № 209/246/17
Провадження № 2/209/541/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, в якому просить: усунути йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши наступний порядок спілкування: влітку - 20 днів або 2 рази по 15 днів за бажанням батька без присутності матері; у будні дні навчального періоду щотижня - кожної середи або четверга на вибір батька дитини з 18 години 30 хвилин без присутності матері; у вихідні дні кожні перші та треті вихідні місяця з 19.00 години пятниці, що передує вихідним дням, до 19.00 години неділі без присутності матері; у канікулярні дні потягом року (за виключенням літніх канікул) половину канікулярних днів відповідних канікул без присутності матері; день народження дитини - 25 серпня у 2017 році відзначається батьками по черзі, починаючи з батька; у разі, якщо день народження дитини припадає на суботу, батько забирає дитину в неділю на наступний день, якщо припадає на неділю - то на найближчу суботу тижня; дитина проживає з кожним з батьків у всі державні та православні святкові дні (різдво Христове, Хрещення Христове, Великдень, Трійця) по черзі. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі.

На обґрунтування позову зазначив, що з 30 червня 2006 року до 13 березня 2015 року він перебував з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 Мати дитини категорично, без всяких пояснень, заперечує проти його спілкування з дитиною без її присутності. Він позбавлений можливості виїхати з дитиною на відпочинок для оздоровлення сина, організувати спільне відвідування парку розваг, аквапарку, дитячих секцій та гуртків. Такі дії відповідача порушують його права, як батька, та самої дитини, перешкоджають належному психічному та фізичному розвитку сина.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримував заявлений позов, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просив задовольнити позов. Також пояснив суду, що вони проживали з відповідачем у шлюбі 10 років. В теперішній час проживають окремо один від одного. Малолітній син ОСОБА_4 мешкає разом з позивачем, яка перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. Він пропонував позивачу узгодити в позасудовому порядку графік його спілкування з дитиною, але вона відмовилася, не дозволяє йому бачити дитину без її присутності. Відповідач разом із сином проживає із своїми батьками, з якими він, позивач, не може спілкуватися та знайти спільну мову. Бажає, щоб йому встановили певний час для спілкування із сином без присутності матері дитини. Малолітній син ОСОБА_4 має специфічну манеру поведінки, відповідач лікує сина за допомогою різних лікарських препаратів. Син, якому виповнилося 5 років, скучає за ним, позивачем, оскільки вони рідко бачаться, бо відповідач та її батьки не дають йому спілкуватися з дитиною, гуляти з ним. Він проживає у Дніпро, де орендує квартиру, в найближчий час має намір повернутися проживати до м. Кам'янське за своїм зареєстрованим місцем проживання. Не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення, аналогічні письмовим запереченням проти позову. Також пояснила суду, що в той час, коли вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_1 мало бував вдома і їй допомагали її батьки. Син ОСОБА_4 має слабкий імунітет, страждає на невропатологію та мінімальну мозкову дисфункцію, трохи відстає у розвитку за своїм віком, з десятимісячного віку перебуває на обліку у невропатолога, двічі на рік проходить медичні обстеження, періодично проходить курси медикаментозного лікування, відвідує спеціалізований дошкільний навчальний заклад. Син є легко ранимою, уразливою, неврівноваженою дитиною, має певні особливості психологічного розвитку. Окрім цього, син перебуває на харчовій дієті, так як страждає на панкреатит. Медичні обстеження вказують на те, що стан дитини поступово поліпшується. Проте спілкування з позивачем, без її присутності, негативно впливає на здоровя сина, його психологічний стан. Відповідач при зустрічах з дитиною дозволяє робити сину все, щоб він забажає, купує шкідливу для дитини їжу, нецензурно виражається. Після зустрічей з батьком дитина знаходиться у збудженому стані протягом кількох днів, його важко заспокоїти. Син вдень спить з 13.00 години до 15.00 години. Вечером вона його укладає спати о 21.00 годині. Вона не хоче, щоб позивач спілкувався з сином без її присутності, бо це буде негативно впливати на психічний стан здоровя дитини. Позивач не проживає за своїм зареєстрованим місцем проживання у м. Кам'янське, фактично мешкає у м. Дніпро, але адресу не повідомляє. Їй невідомо, куди позивач може повезти дитину.

Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Від голови адміністрації ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування, та висновок від 13 квітня 2017 року "Про визначення порядку побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1".

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2006 року до 13 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 397 (а.с. 9) та заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.03.2015 року про розірвання шлюбу (а.с.10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), в якому позивач вказаний батьком дитини.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, малолітній син ОСОБА_4 після розірвання між ними шлюбу залишився проживати разом з матірью - відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Із наданих відповідачем медичних досліджень та довідок (а.с. 30-37), вбачається, що малолітній ОСОБА_2 страждає на мінімальну мозкову дисфункцію, синдром гиперактивності, ЗПР, ЗНМ ІІр., дисбактеріоз, в звязку з чим перебуває на "Д" обліку в "Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 3" та в "Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 1", знаходиться на дієтичному харчуванні та двічі на рік проходить медичні обстеження.

Позивач в судовому засіданні стверджував, що мати дитини перешкоджає йому спілкуватися та бачитися із малолітнім сином без її присутності, що не заперечувалося в суді відповідачем ОСОБА_2

Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно п. п. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що позивач бажає приймати участь у вихованні сина, не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право брати участь у вихованні сина і має право на особисте спілкування з ним, а відповідачка ОСОБА_2 не повинна перешкоджати йому в цьому.

Проте суд враховує, що позивач, який постійно зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною адресою не проживає, мешкає у м. Дніпро, де орендує квартиру, але відмовляється повідомити суду та відповідачу адресу свого фактичного місця проживання, через що неможливо встановити чи існують у житловому приміщення, де мешкає позивач, належні умови для перебування дитини.

При визначенні часу спілкування позивача з дитиною, суд також враховує висновок органу опіки та піклування, вік та стан здоровя дитини, те, що позивач та відповідач з дитиною мешкають в різних населених пунктах.

Враховуючи інтереси дитини, суд вважає доцільним встановити час спілкування позивача з малолітнім сином наступним чином: кожної першої та кожної третьої суботи місяця з 15.00 години до 18.00 години; кожної другої та кожної четвертої неділі місяця з 10.00 години до 13.00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача половина сплаченого ним судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши ОСОБА_1 час зустрічей та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:

- Кожної першої та кожної третьої суботи місяця з 15.00 години до 18.00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2.

- Кожної другої та кожної четвертої неділі місяця з 10.00 години до 13.00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320,00 грн. сплаченого судового збору у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення (отримання) рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.