З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар Прокопчук Л.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1000 доларів США, а у разі неможливості - в еквіваленті гривні України по курсу НБУ на момент прийняття рішення судом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 15 грудня 2015 року в м.Рівне по вул.Дворецькій, 180 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його та відповідача. Перебуваючи у збудженому стані та з метою відшкодування збитків, які отримали учасники ДТП внаслідок пошкодження транспортних засобів, він передав ОСОБА_3 1000 доларів США, про отримання яких відповідач власноручно написав розписку. Після того неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти, які той отримав без достатньої правової підстави, але кошти йому не повернуто.
В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснив, що позивач вважав себе винним у ДТП, тому дав відповідачу кошти на відшкодування збитків. Надалі судом було визнано винним у вчиненні ДТП ОСОБА_3, збитки якому відшкодувала страхова компанія. Повернути позивачу кошти, які він отримав безпідставно, відповідач відмовляється. Просять позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутності від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов : набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна ( відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України ).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із положеннями ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, цій особі не відшкодовується.
Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, 15 грудня 2015 року позивачем було передано відповідачу 1000 доларів США у відшкодування шкоди, завданої у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки позивач вважав себе винним у її скоєнні. Надалі винним у вчиненні ДТП було визнано відповідача.
Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем в порушення вказаних вимог не надано суду доказів на підтвердження факту настання 15 грудня 2015 року дорожньо-транспортної пригоди та факту встановлення судом вини відповідача у її вчиненні. Про неможливість отримання цих доказів та необхідність витребування їх судом позивач не заявляв.
Позивач як на доказ отримання відповідачем коштів в сумі 1000 доларів США покликається на розписку ОСОБА_3, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні. Однак, зі змісту розписки не вбачається, що вказані кошти отримані саме відповідачем - ОСОБА_3, оскільки вона містить лише прізвище та ініціали особи без будь-яких інших ідентифікуючих особу відомостей. Інших доказів, які б свідчили про те, що зазначеною в розписці особою є саме відповідач, суду не надано.
Крім того, вказана розписка не містить зазначення валюти, в якій були отримані ОСОБА_3 кошти, а тому доводи позивача про передачу відповідачу 1000 доларів США нею не підтверджуються.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі наведенного та керуючись ст.10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :