Справа № 709/307/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 12 серпня 2006 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15 вересня 2015 року. У шлюбі, а саме 3 березня 2008 року сторони за спільні кошти придбали автомобіль «Renault» FCT, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,

д.н.з. НОМЕР_2 (далі - автомобіль), який зареєстрували за відповідачем. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року вказаний автомобіль визнано спільним сумісним майном подружжя та визнано право власності позивача на ? його частину. Однак з моменту придбання автомобіля ним користується виключно відповідач, при цьому чинить перешкоди позивачу у користуванні автомобілем, матеріальної компенсації не відшкодовує, можливість виплатити половину вартості автомобіля позивачу у відповідача відсутня. У зв'язку з цим, посилаючись на норми законодавства, що регулюють спірні відносини та відповідну судову практику, позивач, вказуючи, що автомобіль є неподільним, просила суд припинити право власності відповідача на його частку автомобіля, визнати за нею право власності на автомобіль в цілому та передати відповідачу грошову вартість його частки автомобіля за рахунок коштів, внесених нею на депозитний рахунок суду з відрахуванням судових витрат у цій справі і за додатковим рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 7 лютого 2017 року.

Представник відповідача подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначала, що жодних перешкод у користуванні автомобілем відповідач позивачу не чинить, при цьому позивач не зверталася до відповідача з проханням скористатися автомобілем, також не обговорювалося питання компенсації за володіння і користування автомобілем. Вказувала, що відповідач є інвалідом третьої групи, отримує невелику пенсію, ніде не працює, проживає з хворою матір'ю, яку автомобілем возить до лікарських установ. Спірний автомобіль є єдиним джерелом доходу відповідача за рахунок приватних перевезень. Додатково зазначала, що відповідач має намір виплатити позивачу грошову вартість її частки автомобіля протягом року. Посилаючись на те, що припинення права власності на частку автомобіля завдасть істотної шкоди відповідачу, просила у позові відмовити.

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник позивача додатково вказував, що відповідач, використовуючи автомобіль для здійснення перевезень без відповідної ліцензії, вчиняє адміністративне правопорушення, при цьому отриманими прибутками з позивачем не ділиться. Крім того, стверджував, що відповідач вводить суд в оману, зокрема з приводу викладених в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї в частині наявного у відповідача тваринництва. Заперечував наявність у відповідача можливості виплатити позивачу компенсацію за частку автомобіля, а також наявність у позивача іншого автомобіля.

У судових засіданнях відповідач та його представник підтримали викладені у письмових запереченнях доводи, просили у позові відмовити, наполягали на тому, що позбавлення права на частку автомобіля завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та його сім'ї.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що знайомий зі сторонами. Автомобілем користується відповідач. Свідок неодноразово користувався послугами останнього з перевезення автомобілем останні три роки, за що сплачував йому кошти, оскільки власного автомобіля не має та у зв'язку з хворобою потребував відвідування лікарських установ, зокрема у місті Черкаси.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 також показала, що відповідач є її знайомим, який на її прохання неодноразово з 2016 року на платній основі возив її автомобілем до міста Черкаси, Оржицького району Полтавської області.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року у справі № 709/908/16-ц спірний автомобіль визнано спільним сумісним майном подружжя позивача і відповідача, а також визнано за позивачем право власності на ? частину цього автомобіля

(а.с. 5-6).

Згідно з висновком за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 151/16 від

12 грудня 2016 року дійсна вартість автомобіля на час проведення експертизи становить

75229,88 гривень.

Позивачем на депозитний рахунок Чорнобаївського районного суду Черкаської області внесено половину вартості вказаного автомобіля у розмірі 37615,00 гривень, що підтверджується копією квитанції від 27 грудня 2016 року (а.с. 53).

Автомобіль зареєстровано на відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 58), та перебуває у його користуванні, що підтверджується показами свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та не заперечується сторонами.

Відповідач є інвалідом третьої групи безтерміново, що підтверджується копією довідки МСЕК серії ЧЕР № 019473 від 23 березня 2010 року (а.с. 45); отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, яка з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно, тобто за півроку, становить 7848,00 гривень, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України у Чорнобаївському районі від 15 березня 2017 року № 891/02 (а.с. 44).

Згідно з довідкою Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 15 березня 2017 року № 331 (а.с. 42) відповідач проживає разом з матір'ю - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має гіпертонічну хворобу, поясничний остеохондроз, поліартрит суглобів та потребує невідкладної допомоги і лікування, що підтверджується довідкою фельдшерсько-лікарського пункту с. Малі Канівці від 6 березня 2017 року № 653 (а.с. 41).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 14 березня 2017 року № 329 (а.с. 43) місце проживання відповідача з матір'ю розташоване не на проїзній частині села, автобусний рух відсутній.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Виходячи зі змісту рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від

24 січня 2017 року у справі № 709/908/16-ц, спірний автомобіль перебуває у спільній частковій власності позивача і відповідача, які володіють його ? частиною кожен.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що спірним автомобілем користується відповідач, домовленості про порядок користування між сторонами відсутні.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином законодавець передбачив низку умов лише у разі дотримання яких у їх сукупності право особи на частку у спільному майні може бути припинене на підставі рішення суду.

Зокрема, суд погоджується з твердженням позивача, що спірний автомобіль є неподільним і виділення частки позивача в натурі є неможливим, водночас слід зазначити, що частка позивача є значною, оскільки фактично становить ? автомобіля. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спільне володіння і користування автомобілем є неможливим, як і не доведено факти перешкоджання відповідачем у користуванні автомобілем. Разом з тим, на думку суду, припинення права власності відповідача на частку спірного автомобіля завдасть шкоди його інтересам та його матері, оскільки, як встановлено судом, спірний автомобіль є джерелом додаткових доходів відповідача, а також використовується останнім на потреби сім'ї, зокрема для обслуговування хворої матері.

Поряд з цим відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У позові позивач зазначає, що відповідач жодної компенсації за володіння і користування майном не сплачує та неспроможний виплатити позивачу вартість його частки. Однак, у суду відсутні відомості щодо того, чи взагалі відповідач вимагала надання такої компенсації.

Натомість судом встановлено, що відповідач не надає згоди на отримання компенсації за свою частку спірного автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на принцип непорушності права власності, беручи до уваги фактичну відмову відповідача від отримання компенсації за частку спірного автомобіля, суд вважає, що позбавлення його права власності на частку автомобіля є виключним заходом, який може бути застосовано лише у разі дотримання всіх умов, передбачених ст. 365 ЦК України, та коли вичерпані всі інші, передбачені чинним законодавством способи врегулювання спору щодо володіння та користування спірним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай