РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13467/16-ц

пр. № 2/759/1143/17

17 лютого 2017 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 28 527,26 грн., посилаючись на те, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської обл. від 28.03.2005р. відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від 23.11.2004 р. і до повноліття дитини. Однак відповідач належним чином свої зобов'язання по сплаті аліментів не виконує, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим вона 25.05.2016 р. пред'явила до виконання виконавчий лист, а тому просить стягнути нараховану державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів за минулий час в межах трирічного строку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у його відсутність. Згідно письмових пояснень проти позову заперечує, посилаючись на відсутність заробітку, наявність нової сім'ї, народження сина, та звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 25.05.2013 по 25.05.2016 р. в сумі 28 527,26 грн. на підставі ч. 3 ст. 197 СК України, посилаючись на те, що відповідачка без поважних причин протягом більш ніж 11 років не пред'являла до виконання виконавчий лист про стягнення з нього аліментів.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2000 р. по 28.05.2003 р. /а.с. 8/.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /ас. 3/.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської обл. від 28.03.2005р. з ОСОБА_2 стягнуто на утримання доньки на користь її матері аліменти щомісячно по ? частині зі всіх видів заробітку, але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 23.11.2004 р. і до повноліття дитини /ас. 9/.

18.11.2008 р. рішенням Рівненського міського суду ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 10-11/.

26.05.2016 р. державним виконавцем Рівненського міського ВДВС ГТУЮ у Рівненській обл. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, серії ВП №51246701 з виконання виконавчого листа №2-192/2005 виданого 28.03.2005р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів /а.с. 21/.

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 07.07.2016р. № 8990, заборгованість відповідача зі сплати аліментів по виконанню виконавчого листа від 28.03.2005р. за період з січня 2013 р. по червень 2016 р. складає 28 527,26 грн., виконавчий документ пред'явлено до виконання 25.05.2016 р. /а.с. 4/.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За ч. 1, ч. 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом (ч. ч. 1, ч. 4 ст. 195 СК України).

Статтею 197 СК України встановлено строк сплати заборгованості, звільнення від сплати заборгованості за аліментами. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Інших підстав звільнення від сплати заборгованості закон не визначає.

Відповідач як на підставу зустрічної позовної заяви, а саме, звільнення його від сплати заборгованості по аліментах посилається на ч. 3 ст. 197 СК України, яка була чинною до 02.06.2016р. та відповідно до якої суд міг звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Проте, Законом України від 02.06.2016р. норма ч. 3 вищезазначеної статті виключена, інших істотних обставин для звільнення від заборгованості відповідач не зазначає, а тому відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання (п. 15 Інструкції).

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за період з з січня 2013р. по червень 2016р. згідно розрахунку державного виконавця від 07.07.2016 р. № 8990, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом (ст. ст. 383-384 ЦПК України), не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

За таких обставин у суду немає підстав вважати порушеним право позивачки на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст. ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення основного позову також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 194, 195, 197 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості - відмовити

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя