БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/3163/17
Провадження № 2/408/997/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року Біловодський районний суд Луганської області

в складі: головуючого-судді: Цимбал Ю.Ю.

при секретареві: Багрій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є спадкоємицею за заповітом на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його баби ОСОБА_3, яка померла 07 грудня 2009 року.

Зазначав, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернувся, оскільки не знав про існування заповіту та державних актів на землю, а дізнався про це лише коли почав робити ремонт у будинку та випадково знайшов вказані документи. Від прийняття спадщини він не відмовлявся.

Вказував, що 29 червня 2017 року звернувся до нотаріальної контори Станично-Луганського району Луганської області із заявою про прийняття спадщини та йому було надано розяснення, що через пропуск строку для прийняття спадщини, видати свідоцтво не видається можливим.

У звязку із наведеним, просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, просили розглянути справу без їхньої участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві, поданій до суду просив розглянути справу за його відсутності. Позов визнає.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 223778, виданого 08 грудня 2009 року виконкомом Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 44, ОСОБА_3 померла 07 грудня 2009 року (а.с. 25).

З довідки Широківської сільської радиСтанично-Луганського району Луганської області №255 від 15 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 мешкала на території сільради за адресою: Луганська область Станично-Луганський район с.Широкий, вул. Миру, буд 1, з листопада 2006 року по грудень 2008 року (а.с. 5).

На підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЛГ №011016, виданого 14 лютого 2000 року на підставі рішення Таловської сільської ради від 12 листопада 1998 року № 4/1, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 13,9432 га (а.с. 3).

Крім цього, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЛГ №011013, виданого 24 червня 1999 року на підставі рішення Таловської сільської ради від 12 листопада 1998 року № 4/1, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 13,9432 га. (а.с.4).

Обидві земельні ділянки розташовані на території Таловської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області.

На а.с. 7 міститься заповіт, складений 24 листопада 2009 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за яким ОСОБА_3 усі свої права та обвязки, які їй належали на момент складання заповіту, а також ті права та обвязки, які можуть належати у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право у тому числі земельний пай, розташований на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, заповіла ОСОБА_1.

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №48708510 та № 48708519, наданих 09 серпня 2017 року державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вбачається, що на імя ОСОБА_3, яка померла 07 грудня 2009 року спадкові справи щодо майна не заводилися, заповіт чинний (а.с. 20-24).

Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори № 523/02-14 від 29 червня 2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання із померлою на момент смерті (а.с. 06).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

З урахуванням наведеного, суд вважає необізнаність спадкоємця про наявність заповіту поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка висловлена в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та позивач пропустив строк для прийняття спадщини з підстав необізнаності про існування заповіту та державних актів на землю, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною та за необхідне визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_3, яка померла 07 грудня 2009 року, поважними.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після баби ОСОБА_3, яка померла 07 грудня 2009 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Ю.Ю. Цимбал