АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №646/319/16-ц Головуючий суддя І інстанції Єжов В.А.
Провадження №22-ц/790/348/17 Суддя доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі секретаря - Брулевича В.В.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі по тексту - ТОВ «ЛК «Ваш Авто») про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу №001961 від 28 жовтня 2015 року укладений між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_3

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 17766 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) 00 грн., а також банківську комісію у розмірі 106 (сто шість) грн. 60 (шістдесят) коп., та судовий збір на користь держави в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Не погодившись із рішенням суду ТОВ «ЛК «Ваш Авто» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.162-163). Позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги ТОВ «ЛК «Ваш Авто» без його участі (а.с.164).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази та дана їм належна оцінка та згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» уклали договір фінансового лізингу №001961 з додатками, згідно якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» взяло на себе обовязок придбати предмет лізингу транспортний засіб «ЗАЗ Lanos Comfort», вартістю 7402,50 доларів США у власність та передати предмет лізингу в користування ОСОБА_3, на строк та на умовах передбачених договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що при укладенні договору представник ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш авто» в усній формі повідомила, що ОСОБА_3 повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в сумі 17766,00 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів ТОВ «ЛК «Ваш авто» передасть в користування предмет лізингу. В той же день ним було сплачено 17766,00 грн. на користь ТОВ «ЛК «Ваш авто» із зазначенням призначення платежу - авансовий платіж, згідно лізингового договору від 28.10.2015 року №001961, що підтверджується копією квитанції №44 (а.с.23). Проте, представником ТОВ «ЛК «Ваш авто» не було розяснено позивачу призначення даного платежу, який виявився адміністративним платежем, при цьому він вважав його часткою оплати вартості транспортного засобу, що підтверджується даними квитанції № 44 про призначення платежу.

Також, у ОСОБА_3 не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник ТОВ «ЛК «Ваш авто» не надала йому достовірної інформації щодо всіх істотних умов договору, переконала та спонукала підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на неї чекають інші клієнти, які бажають укласти договір лізингу.

Крім того, протягом обіцяного терміну предмет лізингу не був переданий. Компанія відмовилась передавати предмет лізингу з посиланням на те, що договором передбачено передачу транспортного засобу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати адміністративного платежу, а також після сплати 50% від вартості предмету лізингу, комісії за передачу предмета лізингу, а сплачена сума в розмірі 17 766,00 грн. є адміністративним платежем за оформлення договору, а не лізинговим платежем.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст.807 ЦК України визначено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними (ст.184 ЦК України).

Відповідно до договору фінансового лізингу №001961 від 28 жовтня 2015 року, предметом лізингу визначено автомобіль «ЗАЗ Lanos Comfort».

Разом з тим, вказані ознаки не є достатніми для ідентифікації транспортного засобу як індивідуально визначеної речі.

В договорі не було визначено, зокрема, року випуску, кольору, реєстраційного номеру, номеру кузова, шасі та інших ознак, необхідних для визначення автомобіля як предмета лізингу.

Вказані обставини свідчать про порушення при укладенні договору положень ст.807 ЦК України. Недотримання вимог закону при укладенні договору є підставою для визнання такого договору недійсним (ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України).

Також, за умовами договору фінансового лізингу №001961 від 28 жовтня 2015 року адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу.

Комісія за передачу предмета лізингу - одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу, вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які пов'язані з передачею предмета лізингу лізингуодержувачу.

Пунктом 10.1 вказаного договору визначено, що лізинговий платіж - це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3 до договору). Кожен лізинговий періодичний платіж включає - відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування у розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно); - частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу); - комісія за супроводження договору в розмірі 7 %.

Гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладення договору, може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця (п.8.3 договору).

Відповідно п.8.5 договору, всі планові платежі, які визначаються у додатку №1 та додатку №3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем на підставі рахунків виставлених лізингодавцем. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця.

У пунктах 10.5, 10.6 договору фінансового лізингу зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу.

Умовами не передбачено відповідальності відповідача на невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором.

Положеннями договору, а саме, пунктами 12.5, 12.6, 12.7, 12.8, 12.11, 12.12, 12.13, 12.14 встановлено, що за порушення умов договору на позивача покладено обов'язок щодо сплати пені, процентів, штрафів, компенсації витрат, відшкодування збитків та відповідні майнові зобов'язання.

Пунктами 3.2.6, 12.2 договору передбачена можливість одностороннього розірвання договору відповідачем, при цьому позивачу повертається сплачений ним авансовий платіж з відрахуванням на користь відповідача 20 % суми вказаного платежу, адміністративний платіж при цьому не повертається.

У випадку розірвання договору з ініціативи позивача повертається останньому 60% від розміру сплаченого авансового платежу, при цьому відповідач 40% коштів отримує у якості штрафу за дострокове розірвання договору та всю суму сплаченого позивачем адміністративного платежу (п.12.1 договору). Отже, за невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу відповідач відповідальності не несе, а навпаки, отримує вигоду.

Відповідно до пункту 10.4 договору незалежно від зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобов'язання підписати додаток 3 до договору із визначенням лізингових періодичних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі та передачі транспортного засобу.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із ч.3 ст.18 Закону №1023-XII є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Зі змісту оспорюваного позивачем договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно не визначили вартості предмета лізингу, не погодили графіку сплати лізингових платежів згідно з додатком 3 до договору, на який робиться посилання у змісті договору фінансового лізингу, та такий додаток до договору позивачем та відповідачем не підписувався і не складався.

За умовами договору достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 (дванадцять) календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів у термін до 12 (дванадцяти) календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу позивач має сплатити штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми дострокового погашення (пункт 10.14 договору).

За встановлених обставин, виходячи з того, що укладений між сторонами 28 жовтня 2015 року договір фінансового лізингу містить несправедливі умови, визначені ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 та визнав оспорюваний позивачем договір фінансового лізингу недійсним.

Також, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 16 грудня 2015 року в справі №6-2766цс15, від 19 жовтня 2016 року в справі №161/6341/15-ц, від 18 січня 2017 року в справі №363/3673/14-ц, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Також, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що станом на 28 жовтня 2015 року ТОВ «ЛК «Ваш Авто» статусу фінансової установи не набувало.

Договір фінансового лізингу №001961 від 28 жовтня 2017 року, укладений між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_4 нотаріально посвідчено не було.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційних скаргах доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 319, 323, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді :

ОСОБА_1

ОСОБА_2