Справа № 450/567/17 Провадження № 2/450/871/17
УХВАЛА

про залишення без руху

01 березня 2017 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного сумісного проживання, визнання садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку з його складовою частиною,-

в с т а н о в и в :

В Пустомитівському районному суді Львівської області знаходяться матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3. У вказаній заяві позивач обєднав дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме, про встановлення факту спільного сумісного проживання з відповідачем; визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку № 14, що знаходиться за адресою с. Бережани, Пустомитівського району Львівської області, з його складовою частиною, який укладений із ОСОБА_3, посвідчений 22.02.2017 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_4; та одну позовну вимогу майнового характеру про визнання вказаного садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю позивача та відповідача, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме судовий збір позивачем не сплачений, однак подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову та вчинення інших дій, які оплачуються судовим збором.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст.82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан унеможливлює сплату нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів позову та клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивачем всупереч вимогам ст. 10 ЦПК Ураїни, не надано доказів про перебування в скрутному матеріальному становищі і неможливість сплати нею судового збору. Посилання позивача на те, що вона не працює спростовуються долученою до матеріалів позовної заяви копією її трудової книжки, в якій міститься запис про те що з 13.05.2013 року вона прийнята на роботу у ПП ОСОБА_5, при цьому запис про її звільнення відсутній, отже позивач працює та отримує заробітну плату. Твердження позивача про те, що вона не має місця проживання, спростовується відміткою у її паспорті та відомостями, які вказані нею у позовній заяві, відповідно до яких позивач має зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому житлом забезпечена. Окрім цього є безпідставними посилання позивача у клопотанні на ст. 81 ч.2 ЦПК України, оскільки така виключена на підставі Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Враховуючи викладене клопотання про звільнення від сплати судового збору є безпідставним, його мотиви надуманими і не відповідають дійсним обставинам справи, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 6 3акону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За змістом ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову, вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що позивачу слід визначити попередній розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками для позовних вимог майнового характеру, відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 8000,00 гривень. У випадку переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, переплачена частина буде повернута позивачу.

Щодо визначення розміру судового збору за позовні вимоги немайнового характеру, то згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 6 3акону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачено, а заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру за кожну з яких слід сплатити судовий збір за ставками для позовних вимог немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640,00 грн., загальний розмір судового збору, який повинен сплатити позивач при звернені до суду за позовні вимоги немайнового характеру становить 1280,00 грн. (2*640,00),

При зверненні до суду позивач одночасно з позовною заявою подав заяву про забезпечення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Згідно п.п. 4 п.1 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімумуму для працездатних осіб, що становить 320,00 гривень.

У відповідності до вимог ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі наведеного, відповідно до ст.121 ЦПК України, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення описаних недоліків.

Керуючись ст.ст.10, 80, 82, 119-121, 293 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Визначити позивачу попередній розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками встановленими за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8000,00 гривень.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного сумісного проживання, визнання садового будинку з його складовою частиною спільною сумісною власністю, поділ таких та визнання права власності з припиненням права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку з його складовою частиною - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення описаних недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Розяснити позивачу, що відповідно до ст.121 ЦПК України, якщо у встановлені строки вказані недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат, до складу яких згідно с.79 ЦПК України входить судовий збір, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6