Справа № 495/3392/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Левченко А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/3392/17
за позовом Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради
про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи
10.05.2017 року Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи (а.с.1-3).
Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), надмірно виплачені компенсаційні виплати за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи у розмірі 3 818,97 грн.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2017 року відкрито провадження по справі № 495/3392/17 за позовом Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи. Справу призначено до розгляду (а.с.11).
У судове засідання представник позивача - ОСОБА_2, не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.48).
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов Управління соціальної політики Б-Дністровської МРдо суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Так, ухвала суду про призначення слухання справи, судові повістки, а також копія позовної заяви Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою він зареєстрований (а.с. 1, 10). Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.16-17, 21-27, 35-45).
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, представник позивача в судове засідання не з'явився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні як отримувач компенсаційних виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи з 16.06.2011 року по 16.12.2014 року.
Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсацій фізичним особам що надають соціальні послуги затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.04.2004 року №558 встановлено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.
Під час подання заяви 16 червня 2011 року для призначення компенсаційної виплати відповідач зобов'язувався вчасно повідомити управління соціальної політики про причини, що впливають на призначення компенсаційної виплати (а.с.4).
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 в період з 09.07.2012 року по 18.08.2014 року працював на ТОВ «Белста» (а.с.5).
На підставі особистої заяви від 16.12.2014 року ОСОБА_1 визнав, що про своє працевлаштування не повідомив, зобов'язується самостійно погасити заборгованість, яка виникла під час його трудових відносин з ТОВ «Белста» до кінця 2016 року, проте ОСОБА_1 заборгованість самостійно не погасив (а.с.6).
Згідно довідки Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради №442 від 19.04.2016 року ОСОБА_1 було надмірно виплачено виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групиу розмірі 4 418,97 грн., які на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу як набуті без достатньої правової підстави (а.с.7).
Так, ОСОБА_1 деякий час добровільно погашав заборгованість: 12.12.2014 року у розмірі 200 грн., 27.02.2015 року у розмірі 100 грн., 26.03.2015 року у розмірі 100 грн., 30.04.2015 року у розмірі 100 грн., 02.06.2015 року у розмірі 100 грн., на загальну суму 600 грн. (а.с.33).
Проте, ОСОБА_1 не повернута в добровільному порядку сума надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групиу розмірі 3 818,97 грн.
Дані обставини і стали підставою для звернення Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради до суду із відповідною позовною заявою про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи.
Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсацій фізичним особам що надають соціальні послуги затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.04.2004 року №558 встановлено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.
Пунктом 15 Порядку призначення і виплати компенсацій фізичним особам що надають соціальні послуги затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.04.2004 року №558 визначено, що фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту, що призначив компенсацію.
Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч.2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч.2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст. 179, 181,190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з ї боку і добросовісності з боку набувача.
Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради, у зв'язку з чим позовна заява Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групипідлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 207, 610, 629, 638, 1212, 1215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених виплат за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) надмірно виплачені компенсаційні виплати за надання соціальних послуг з догляду за інвалідом І групи у розмірі 3 818 (три тисячі вісімсот вісімнадцять) гривень 97 (дев'яносто сім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко