Справа № 182/4678/16-ц
Провадження № 2/0182/1007/2017
У Х В А Л А

Іменем України

28.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

27 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з належним чином оформленою заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в період шлюбу вони за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 3616, придбали квартиру АДРЕСА_1.

Однак, на даний час відповідач фактично позбавив її з малолітніми дітьми права користування даною квартирою. Тому на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу відчужити зазначену квартиру, яка була придбана під час шлюбу та за спільні кошти.

Враховуючи наведені обставини ОСОБА_1 просила задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд оцінює обґрунтованість доказів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог; ймовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які є учасниками даного судового розгляду.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В той же час, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, які б доводили той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому якимось чином ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення.

До того ж, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_2 вже встановлено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 01 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 3618. Отже зазначені обставини виключають можливість відчуження відповідачем ОСОБА_2 спірної квартири.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає доцільним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 209-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_4