Справа № 682/747/16-ц
Провадження № 2/682/12/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Козир О.П., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в и р і ш и в

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення 50 000 грн заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 5615 грн 50 коп судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зеленська В. І.

Справа № 682/747/16-ц

Провадження № 2/682/12/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Козир О.П., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в

18.03.2016 р ОСОБА_5 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 50 000 грн заборгованості за договором позики.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_5 в позовній заяві вказує на те, що 18.08.2015 р між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 50 000 грн, а ОСОБА_4 зобов"язалася повернути таку ж суму грошових коштів ОСОБА_3 На підтвердження отримання грошових коштів від позивача відповідачем була написана розписка. Відповідно до договору відповідачка зобов"Язалася повернути отриману суму грошових коштів в повному обсязі протягом 30 календарних днів від дати укладення договору позики, тобто до 18 вересня 2015 року. Однак, в порушення договірних умов ОСОБА_4 не виконала свого зобов"язання по поверненню суми позики. Станом на день звернення з позовом до суду заборгованість складає 50 000 грн. Тому просить стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 50 000 грн та судові витрати.

Представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позовних вимог, так як ОСОБА_4 грошей у ОСОБА_3 не позичала, договір позики не підписувала, розписку про отримання коштів не підписувала і не давала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається зі змісту ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з Договору позики від 18 серпня 2015 року позикодавець ОСОБА_3 передав у власність позичальнику ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 50 000 грн, а позичальник зобов"язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Сума позики (готівкові грошові кошти) передавалися позичальникові виключно для мети придбання позичальником автомобіля. Позика надавалася позикодавцем позичальнику у визначеній сумі у день підписання цього Договору обома сторонами (а.с.23).

Відповідно до умов Договору позики позика повертається позичальником позикодавцю у повному обсязі протягом 30 днів з дати його укладення.

У Договорі позики передбачені і інші умови, зокрема, щодо безоплатності договору тощо.

Договір містить реквізити сторін та їх підписи (а.с.23).

На підтвердження отримання від ОСОБА_3 готівкових коштів в сумі 50 000 грн та зобов"язання їх повернути в повному обсязі, 18.08.2015 року складена розписка з підписом ОСОБА_4 (а.с.21).

В ході судового розгляду за клопотанням відповідачки проведено дві судові почеркознавчі експертизи для вирішення питання про належність їй підписів у Договорі позики та розписці про повернення грошей.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи від 14.06.2016 р № 2623/16-26, складеного експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ, вбачається, що підпис у графі "Позичальник" договору позики, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.08.2015 року та підпис у розписці від 18.08.2015 року виконано самою ОСОБА_4 (а.с.36-40).

З висновку експертів за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи від 30.01.2017 року № 12352/12353/16-32, складеного експертами Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, вбачається, що: 1) підписи від імені ОСОБА_4 в стовпчику "Позичальник" на лицевій стороні оригіналу Договору позики від 18.08.2015 року, укладеного від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_4, та в нижній правій частині лицевої сторони оригіналу Розписки від імені ОСОБА_4 від 18.08.2015 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів;

2) підписи від імені ОСОБА_4 в стовпчику "Позичальник" на лицевій стороні оригіналу Договору позики від 18.08.2015 року, укладеного від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_4, та в нижній правій частині лицевої сторони оригіналу Розписки від імені ОСОБА_4 від 18.08.2015 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с.92-98).

Дослідивши обидва експертних висновки та давши їм належну оцінку, суд не бере до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи від 14.06.2016 р № 2623/16-26, складеного експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ, тому що: 1) дослідження № 2623/16-26 від 14.06.2016 р проведене за дорученням експертної установи одним експертом, що має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю "Дослідження почерку і підписів", дослідження № 12352/12353/16-32 від 30.01.2017 року здійснене за дорученням експертної установи двома експертами з кваліфікацією за спеціальностями "Дослідження почерку і підписів" і "Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів";

2) при прведенні експертири № 12352/12353/16-32 від 30.01.2017 року серед іншого використана Методика технічної експертизи документів, а також використовувався вимірювальний прилад - телевізійний люмінісцентний спектральний мікроскоп "Regula 4027", які не використовувались експертом при дослідженні № 2623/16-26 від 14.06.2016 р;

3) у висновку судово-почеркознавчої експертизи від 14.06.2016 р № 2623/16-26, складеному експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ, при порівняльному дослідженні підписів в графі "Позичальник" договору позики, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.08.2015 року, підпису в розписці від 18.08.2015 року із зразками підпису ОСОБА_7 були встановлені розбіжності деяких загальних ознак, а саме виробленості рухів, темпу виконання, а також окремих ознак: форми рухів при виконанні заключної частини розчерку - кутаста ( у зразках - дугова). Проте, оцінка виявлених розбіжностей експертом не надана.

у висновку судово-почеркознавчої експертизи № 12352/12353/16-32 від 30.01.2017 року, складеному експертами Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, надано оцінку як виявленим розбіжностям, так і збіжним ознакам почерку та визначено, що виявлені розбіжні ознаки почерку у підписах від імені ОСОБА_4 в наданих на дослідження документах - суттєві та стійкі, в своїй сукупності достатні для висновку про те, що ці досліджувані підписи від імені ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_4 Виявлені збіжні ознаки почерку не є суттєвими, на категоричний негативний висновок експерта не впливають та пояснюються виконанням цих досліджуваних підписів з наслідуванням підпису ОСОБА_4

На підставі викладеного суд знаходить обгрунтованим висновок додаткової судово-почеркознавчої експертизи від 30.01.2017 року № 12352/12353/16-32, складений експертами Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, про те, що підписи від імені ОСОБА_4 в стовпчику "Позичальник" на лицевій стороні оригіналу Договору позики від 18.08.2015 року, укладеного від імені ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_4, та в нижній правій частині лицевої сторони оригіналу Розписки від імені ОСОБА_4 від 18.08.2015 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с.92-98).

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Підстав, визначених ст. 61 ЦПК України для звільнення позивача віддоказування не встановлено.

В ході судового розгляду належними та допустимими доказами позивачем не доведено факт укладення договору позики та передачі грошових коштів в сумі 50 000 грн між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідачкою документально підтверджені витрати на проведення судово-почеркознавчих експертиз, що становить 5615 грн 50 коп (квитанції додаються).

Тому судові витрати в сумі 5615 грн 50 коп підлягають стягненню з позивача в користь відповідачки.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1051 ЦК України, суд

в и р і ш и в

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення 50 000 грн заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 5615 грн 50 коп судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зеленська В. І.