Справа №295/4548/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07.11.2016 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 15000 гривень зі строком повернення до 28.02.2017 року. На підтвердження отримання позики відповідачем складено розписку про отримання позики. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договору щодо строку повернення коштів, просить стягнути з відповідача на його користь 15 000 грн. боргу за договором позики.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути 43 800 грн., посилаючись на те, що 16.09.2016 року відповідач додатково отримав від нього кошти в сумі 28 800 грн, про що свідчить квитанція про списання коштів з власної кредитної картки позивача ПАТ «Ідея Банк» та покладені на картку відповідача у ПАТ «Приват Банк», проте угода була укладена в усній формі. В обіцяний термін відповідачем кошти не повернуто.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду, від відповідача не надійшло повідомлення про причини його неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України.

Заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.11.2016 року сторони уклали договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 15000 гривень зі строком повернення до 28.02.2017 року. На підтвердження отримання позики відповідачем складено розписку про отримання позики від 07.11.2016 року.

Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв'язку з настанням строку повернення позики, в порушення умов договору відповідач вказану суму позики не повернув позивачу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частин першої та другої ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не надано письмового договору позики (розписки) від 16.09.2016 року, не доведено факту надання коштів ОСОБА_3 у сумі 28 800 грн. та отримання останнім вказаної суми у позику, суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

За таких обставин, вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення частково у сумі 15 000 грн. зі стягненням, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218, Розділ 111 глави 8 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4