АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/2049/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Кашута Д.Є. на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач ПАТ КБ «ЕКСПОБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, мотивуючи тим, що 17.01.2008 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту і забезпечення №15/2008 USD (далі - Договір), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 26 900 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, а позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних від суми кредиту. Також відповідач зобов'язався протягом строку дії Договору щомісячно сплачувати на рахунок банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.3 Договору передбачено обов'язок відповідача повернути банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 16.01.2015 року. Позивач повністю виконав зобов'язання за кредитним договором шляхом видачі відповідачу грошових коштів в розмірі 26 900 дол. США, що підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_1, а відповідач у встановлений строк кредит не повернув та не виконує умови договору щодо своєчасної сплати процентів та комісій за користування кредитом. Оскільки відповідач порушив зобов'язання за договором, він зобов'язаний сплатити передбачену договором пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором 17.01.2008 року між позивачем, відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки. У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_3 умов Договору позивачем надсилалися на адресу відповідачів вимоги про повернення грошових коштів, які не були виконані, жодних пояснень та відповідей про причини невиконання умов Договору зі сторони відповідачів до позивача не надходило. Відтак, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем, яка становить 130 030,38 дол. США - заборгованість за кредитом та процентами, враховуючи нараховану, згідно умов договору кредиту, пеню за їх несвоєчасну сплату та 45 204,45 грн. - заборгованість по сплаті комісії, враховуючи нараховану, згідно умов Договору, пеню за її несвоєчасну сплату.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, мотивуючи тим, що судом неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права. Апелянт не погоджується з висновками суду щодо пропущеного строку позовної давності, оскільки згідно з Договором позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 16 січня 2015 року, тобто строк позовної давності починається саме з цієї дати, а закінчується 17 січня 2018 року. У випадку порушення зобов'язання щодо сплати суми платежу за кожен щомісячний платіж як окреме зобов'язання по кредитному договору встановлюється позовна давність для кожного обов'язкового щомісячного платежу тривалістю у три роки. Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог до поручителя, оскільки у кредитному договорі встановлено строк виконання основного зобов'язання 16.01.2015 року, банк звернувся з даним позовом до поручителя 27.05.2015 року, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку. Крім того, сторонами погоджено, що строк позовної давності за договором поруки складає 5 років (п. 3.5. Договору поруки).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2008 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено Договір кредиту і забезпечення №15/2008 USD (а.с.13-15).

Згідно з п.п.1.1, 1.2 Договору банк надає позичальнику кредит у сумі 26 900 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. У порядку, що передбачений цим Договором, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту.

Відповідно до п.1.3 Договору позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (Додаток №1 до цього Договору), але не пізніше 16.01.2015 року.

В пункті 1.5 Договору зазначено, що кредит надається для придбання автомобіля марки «Dacia Logan».

Пунктом 2.1 Договору передбачено обов'язок позичальник відповідати перед банком за виконання цього Договору всім своїм майном і коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з п. 2.2 Договору для забезпечення своїх зобов'язань за цим Договором позичальник передає банку у заставу автомобіль марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2, сірого кольору, 2007 року випуску, об'єм двигуна 1598 см3, кузов НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, видане РВ ДДАІ МВС України від 16.01.2008 року, разом із правом витребування його від будь-яких осіб за правочинами позичальника. Вартість предмету застави за згодою сторін Договору становить 26 900 дол. США.

Відповідно до п. 3.3 Договору банк відкриває позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_5 (позичковий рахунок). Видача позичальнику кредиту з позичкового рахунку (за умови виконання позичальником (за умови виконання позичальником п.п. 2.2, 3.1 та 4.5.1 цього Договору) здійснюється шляхом оплати рахунку-фактури з позичкового рахунку протягом одного дня (днів) після підписання сторонами цього Договору.

Згідно з п. 3.5 Договору розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів. Позичальник щомісяця, до 17 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку НОМЕР_5. Проценти нараховуються за весь період користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому Договорі. Проценти нараховуються виходячи із умовної кількості днів у році 360 днів (іноземна валюта).

Відповідно до п. 3.7 Договору позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку/переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений п. 1.3 цього Договору та графіком повернення кредиту.

Згідно з п. 4.2.5 Договору банк має право також звернути стягнення на предмет застави відповідно до законодавства України.

Пунктом 4.2.6 Договору передбачено право банку залишити предмет застави за собою без згоди позичальника, за оціночною вартістю, у тому разі, якщо реалізація предмету застави не відбулася.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави погасити всю заборгованість за Договором, а також всі витрати (п. 4.2.7 Договору).

Відповідно до п. 4.5.3 Договору позичальник також зобов'язується щомісячно до 20 числа надавати банку можливість перевірки предмету застави в натурі - надати для проведення огляду предмет застави на СТО ТОВ «АвтоБізнес-Україна».

Згідно з п. 5.1 Договору простроченням повернення кредиту або його частини (при встановленні банком графіку повернення кредиту) та/або сплати процентів є порушення позичальником строків/термінів, що передбачені цим Договором або встановлені банком відповідно до цього Договору, або передбачені угодами/додатками до цього Договору для повернення кредиту та/або сплати процентів. На суму простроченого кредиту проценти не нараховуються.

За несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення (п. 5.2 Договору).

За несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування (п. 4.5 цього Договору) позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. (п. 5.3 Договору).

За несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів та/або комісії за кредитне обслуговування більше ніж на 5 днів, банк має право звернути стягнення на предмет застави та провести примусове вилучення предмету застави. Звернення стягнення на предмет застави та реалізація предмету застави, на який звернене стягнення, на розсуд банку, здійснюється за виконавчим написом нотаріуса або за рішенням суду, або за позасудовим способом звернення стягнення (п. 5.5 Договору).

Відповідно до п. 5.6 Договору у разі звернення стягнення банк надсилає позичальнику (а уразі наявності - також обтяжувачам) повідомлення, а також реєструє у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно п. 5.8 Договору позичальник зобов'язаний виконувати вимоги банку, що викладені у повідомленні, у тому числі розпорядження про примусове вилучення предмету застави, заборону його відчуження позичальником. Розпорядження про примусове вилучення предмету застави приймається банком одноосібно. Крім цього, до виконання порушеного зобов'язання та з метою забезпечення безпечного зберігання предмету застави, позичальник зобов'язаний передати предмет застави у володіння банку разом із свідоцтвом про державну реєстрацію предмету застави та належним комплектом ключів, через належного представника банку (за довіреністю), у день прибуття до позичальника такого представника.

Позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави передбачає право банку, на його розсуд, від свого імені продати предмет застави будь-якій особі, зокрема, на публічних торгах, або отримати предмет застави у власність в рахунок виконання зобов'язань за договором кредиту (п. 5.9 (пп.5.9.1, 5.9.2 Договору).

Відповідно до п. 5.10 Договору передбачено, що сторони цього Договору засвідчують, що у випадку прийняття банком розпорядження про примусове вилучення предмету застави позичальник надає згоду на передачу права власності на предмет застави таким розпорядженням банку. Сторони цього Договору засвідчують, що достатньою підставою для реєстрації права власності банку на предмет застави є цей Договір та письмове розпорядження про примусове вилучення предмету застави.

Згідно з п. 5.12 Договору, за рахунок предмету застави банк має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, розмір яких визначається на момент фактичного задоволення, включаючи основну суму боргу, проценти, неустойку, витрати на утримання і збереження предмету застави, а також витрати на пред'явлення вимоги та/або звернення стягнення на предмет застави. У разі, якщо грошових коштів, отриманих від реалізації предмету застави недостатньо, банк вправі у першу чергу отримати повне задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна позичальника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про застосування строку позовної давності, оскільки з моменту останнього платежу боржника за договором кредиту і до звернення банку до суду пройшло більше, ніж три роки, передбачені законом та договором кредиту.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції із наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2008 року між позивачем ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (кредитор) та відповідачами ОСОБА_3 (позичальник) і ОСОБА_4 (поручитель) було укладено договір поруки, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором (а.с. 19).

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, зокрема, за повернення кредиту 26900 дол. США у встановлений Договором термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором, комісійних, згідно з умовами Договору, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором.

Підпунктом 2.1.1 Договору поруки передбачено обов'язок поручителя протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги кредитора про порушення позичальником Договору, виконати відповідне зобов'язання за позичальника шляхом сплати кредиту (або частини кредиту) та/або суми процентів, комісійних, неустойки на належні рахунки кредитора, або іншим способом, що визначений вимогою кредитора.

16.02.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту і забезпечення №15/2008 USD від 17.01.2008 року (далі - Додаткова угода №1), відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо перенесення терміну оплати тіла кредиту, відсотків та комісії з 17.02.2009 року до 17.05.2009 року, незастосування пені за прострочену заборгованість у розмірі 3 324,02 дол. США та 1 980,43 грн. (а.с.17).

Згідно п. 3 Додаткової угоди №1 позичальник зобов'язується до 17.05.2009 року погасити прострочену заборгованість в розмірі 3 324,02 дол. США та 1980,43 грн.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Пунктом 5 Додаткової угоди №1 встановлено графік погашення кредиту згідно Додатку 2 до договору кредиту (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.05.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем становить 130 030,63 дол. США та 45 204,45 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 25723,95 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами - 1939,74 дол. США, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 8748,99 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 90440,42 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 11926,28 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії за кредитне обслуговування - 36455, 46 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07.05.2015 становить 2779158, 60 грн.(а.с. 8).

Однак, до розгляду справи відповідачами було заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 19.03.2014 року № 6-20цс14 позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається із матеріалів справи, останній платіж за кредитним договором боржником було вчинено 20 червня 2008 року. 16.02.2009 року між сторонами кредитного договору укладалася Додаткова угода, однак, відповідачі не виконали дану угоду.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції відповідно до даних Національної бази України автомобіль , який перебував у власності ОСОБА_3, 29.10.2010 року перебуває на реєстраційному обліку у ВРЕР ДАІ м.Запоріжжя, на ім. я ОСОБА_5( а.с.1 том 2 )

Відповідно до виписки із особового рахунку ОСОБА_3 8.10.2010 року на рахунок ОСОБА_3 було перераховано 4 700 доларів США за рахунок реалізації предмета застави, що визнається позивачем.

Як встановлено судом, починаючи з 8.10.2010 року і до моменту звернення позивача до суду із даним позовом, а саме до 2.06.2015 року позивач не звертався до відповідачів із вимогою про стягнення заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно застосовано строк позовної давності і відмовлено у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Кашута Д.Є. відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :