Справа № 502/138/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 30.01.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 23.05.1992 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області і між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача малолітніх або неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Позивач й відповідач проживають окремо з іншими особами. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. На підставі цього ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з ОСОБА_2.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак надала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

23.05.1992 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладання шлюбу Златина, про що 23.05.1992 року складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією повторного свідоцтва шлюб серії І-ФП № 134773 від 17.01.2017 року.

Судом встановлено, що подружжя фактично не проживає разом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 23.05.1992 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 6.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4