Справа № 297/359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3 комітет Берегівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою м. Берегово, пров. Мукачівський, 4-б/2, Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником вищевказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2015 року. Дана квартира належить йому в цілому на праві приватної власності. Позивачу стало відомо, що в його квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2, при цьому вона там не проживає. Оскільки той факт, що відповідач зареєстрована в квартирі позивача, несе для останнього незручності, а вирішити дане питання в позасудовому порядку в сторін не було можливості, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою за адресою м. Берегово, пров. Мукачівський, 4-б/2, Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. (а. с. 18).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилася, також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та просить його задоволити (а. с. 20).

Представник третьої особи ОСОБА_3 комітету Берегівської міської радив судове засідання також не зявився, від міського голови до суду надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами (а. с. 19).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностіАДРЕСА_1 в будинку № 4-б в пров. Мукачівському в м. Берегово належить в цілому на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2015 року (а. с. 9).

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 в пров. Мукачівському, 4-б/2, однак фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11).

Вказане підтверджується і листом Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 14.02.2017 року, згідно якого балкова Д. П. значиться зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 14).

Ст. 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України також передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не є ні членом сімї позивача, як власника квартири, в розумінні статей 64, 156 ЖК УРСР, ні наймачем даного житла, оскільки позивач не укладав з нею договір найму жилого приміщення, а наявність її реєстрації в квартирі № 2 в будинку № 4-б в пров. Мукачівському в м. Берегово, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 порушує права останнього як власника квартири на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з чим вважає ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 57-60, 208, 224-226, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Берегове, пров. Мукачівський, 4-б/2, Закарпатської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_4.