Справа № 591/41/17
Провадження № 4-с/591/19/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, державний виконавець Лозова Анастасія Ігорівна, державний виконавець Шабанов Віталій Валерійович, боржник ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що у відділі примусового виконання УДВС Головного управління юстиції м. Києва на виконанні з 16 липня 2010 року перебуває виконавчий лист від 30.06.2010 року № 2-55/10, виданий Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 6 235 032 грн.

В ході виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2

Заявник зазначає, що 03.02.2016 року сплатив вартість оцінки майна та надав до відділу ДВС висновок ТОВ «Консалтинговий центр «Маркон» про вартість вказаної частки квартири в розмірі 1 460 000 грн., на який боржник подав заяву про рецензування.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 21 грудня 2016 року, заявник встановив, що державний виконавець Лозова А.І. з квітня 2016 року не провела жодної виконавчої дії у виконавчому провадженні, постанова про зупинення виконавчого провадження в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

Вказує, що виконавче провадження передано державному виконавцю Шабанову В.В., але дані про час прийняття провадження відсутні.

Заявник вважає, що неповнолітні діти, які прописані та проживають зі своїми батьками у квартирі боржника ОСОБА_2, є простими користувачами і ніякого права на це житло не мають. Тому вважає порушенням вимог закону з боку державного виконавця Лозової А.І. посилання на необхідність проведення запиту до відповідного державного органу про наявність у малолітніх дітей, які не є дітьми боржника, права користування частиною квартири, яка належить боржнику на праві приватної власності.

Заявник зазначає, що виконавча служба намагається штучно обмежити право власника боржника ОСОБА_2, виходячи за межі дії Закону і діє протиправно.

Крім того, заявник вказує, що 12 серпня 2015 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми задоволено скаргу представника стягувача ОСОБА_1, якою визнано неправомірними дії державних виконавців Дякона М.Н., Бочковського Т.О., Лозової А.І. та їх керівника ОСОБА_3, зобовязано їх вчинити виконавчі дії повязані з реалізацією арештованого майна (квартири).

За таких обставин заявник просить суд:

Визнати неправомірними дії та бездіяльність державних виконавців Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4, ОСОБА_5, начальника відділу ОСОБА_6.

Зобовязати державного виконавця Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за виконавчим листом від 30.06.2010 року № 2-55/10, виданим Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 6 235 032 грн., вчинити передбачені законом виконавчі дії, направлені на реалізацію арештованого майна боржника, а саме: ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_2

Представник стягувача ОСОБА_1 заявник ОСОБА_7 скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_8 подав заяву про відкладення розгляду скарги, однак не надав суду належних доказів поважності причин свої неявки, та взагалі не надав будь-яких доказів, які мають суттєве значення для вирішення скарги.

З наданої копії довіреності вбачається, що ОСОБА_8 представляє інтереси ОСОБА_2 з 12.04.2015 року, а тому суд не приймає до уваги пояснення представника про те, що ведення справ йому було доручено нещодавно.

За вказаних підстав суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги.

Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, але свого представника в судове засідання не направило.

Державні виконавці та начальник відділу про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але будь-яких заяв чи пояснень від Управління примусового виконання рішень до суду не надходило, копія виконавчого провадження до суду не надходила.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В ст. 383 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Суд вважає, що скарга подана до суду у строки визначені ч. 1 ст. 385 ЦПК України і такі строки поновленню не підлягають, оскільки заявник про своє порушене право дізнався 21 грудня 2016 року, а скаргу до суду направив 28 грудня 2016 року.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється зловживати процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч. 6 ст. 19 Закону).

Судом встановлено, що на виконанні в Управлінні примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві перебуває з 16.07.2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.06.2010 року Зарічним районним судом м. Суми № 2-55/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 6 235 032 грн. (а.с.23).

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 21.04.2011 року було проведено опис та накладено арешт на майно боржника, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_2

Відповідно до п.4.5.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Мінюсту України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до Закону.

Що і було зроблено державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 21 липня 2015 року (а.с.23).

При цьому суд вважає, що не зясування протягом тривалого часу (з 2011 року по 2016 рік) в ході примусового виконання рішення суду інформації щодо реєстрації та проживання у квартирі неповнолітніх дітей свідчить про бездіяльність державних виконавців.

В своїй скарзі заявник вказує, що з квітня 2016 року державний виконавець не здійснював жодних виконавчих дій з приводу примусового виконання судового рішення. Доказів на спростування зазначеного державною виконавчою службою надано не було.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, тому дії державних виконавців Лозової А.І., Шабанова В.В., які всупереч Закону своєчасно і в повному обсязі не вжили заходів примусового виконання рішення суду, є неправомірними.

За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованою скаргу стягувача ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293,383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби, заінтересованіа особи: Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, державний виконавець Лозова Анастасія Ігорівна, державний виконавець Шабанов Віталій Валерійович, боржник ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії та бездіяльність державних виконавців Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Зобовязати державного виконавця Управління примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за виконавчим листом від 30.06.2010 року № 2-55/10, виданим Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 6 235 032 грн., вчинити передбачені законом виконавчі дії, направлені на реалізацію арештованого майна боржника, а саме: ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_2

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні під час її проголошення, мають право оскаржити її протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова