Справа № 161/7154/17
Провадження № 2/161/2566/17
У Х В А Л А

16 травня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою. Просить суд забезпечити його позов до ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_3 від 09 грудня 2015 року в користь ОСОБА_2 недійсним шляхом заборони нотаріусу видавати будь-кому із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину спадкового майна після смерті ОСОБА_3 до вирішення спору по суті і вступу рішення суду в законну силу з підстав, викладених в заяві.

Вивчивши заяву, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із змісту заяви, що в порушення вимог п. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві взагалі не обґрунтовано необхідність виду забезпечення позову, який належить застосувати, а саме заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Також судом встановлено, що заявником взагалі не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. А тому взагалі незрозуміло, у звязку з якими причинами необхідно забезпечити позов.

Таким чином, задоволення клопотання про забезпечення позову призвело б до вирішення спору по суті до початку судового розгляду справи по суті, оскільки таким рішенням суд фактично визнав би факт порушення спадкових прав заявника та позивача по справі.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявником не в повному обсязі додержано вимоги статті 151 ЦПК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко