Справа №718/1371/17
Провадження №2/718/521/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.
секретаря - Пітак О.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої виступає ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.01.1999 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Черкаського районного суду від 04.04.2014 року. У шлюбі мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дітей, будучи працездатним та не маючи інших утриманців. Відповідач працює та отримує сталий дохід, тому, з підстав, передбачених ст.ст.181, 183 Сімейного кодексу України, просила стягнути аліменти у розмірі по 1/4 частині усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до повноліття дітей.

Також, відповідач безпідставно чинить перешкоди у можливості виїзду доньок за кордон. Старша донька ОСОБА_6 вступила до агротехнічного технікуму в м. Радом у Польщі, у зв`язку із цим вона бажає для відпочинку вивезти меншу доньку ОСОБА_7 до вказаної країни та з метою відвідувати старшу доньку. 07.06.2017 року нею було направлено відповідачу заяву із проханням надати дозвіл на виїзд доньок, проте відповідач проігнорував її прохання, тому просила надати дозвіл на виїзд доньок за кордон, у Польщу, в період з 01.07.2017 року по 30.09.2017 року.
Уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття, адати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України, до Польщі, без згоди батька в період з 13.09.2017 року до 30.03.2018 року.
В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з наведених підстав.

Відповідач подав письмову заперечення проти позову, де вказував, що систематично перераховує кошти на утримання дітей, купує речі, а відповідно до вимог законодавства розмір аліментів має бути визначений по одній третині заробітку (доходу).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони з 23.01.1999 року до 04.04.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають значення.
Оскільки відповідач працює та має сталий заробіток (дохід), не має інших утриманців, з урахуванням потреб та інтересів дітей, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальної заробітної плати, розмір аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу) по 1/3 частині, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Польщі.

07.07.2017 року відповідач надав нотаріально посвідчену згоду на виїзд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд за кордон, до Польщі, на навчання, з 08.07.2017 року по 08.07.2021 року.

Згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України, до Польщі, відповідач не надає.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., підписаною Україною 21.02.1990р., ратифікованою Україною 27.02.1991р., встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У відповідності до вимог ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які вповноважені ними.

Порядок виїзду неповнолітніх та малолітніх громадян України за кордон визначено Законом України «Про порядок вихзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетину державного кордону громадянами Вкраїни, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників.
За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
У відповідності до п. 4 Правил перетину державного кордону громадянами України виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою ягодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного масового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, наданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення (відомостей про батька відповідно до ч. 1ст.135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Коснтитуцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст.7 СК України).
Відповідно до ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділяєтися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995р., з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25.08.2010р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування у Польщі.
Виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та відвідування ОСОБА_4 , і не пов`язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про задоволення позову стосовно надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зглди батька.
Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведене, ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 29, 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з 22.06.2017 року.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України, до Польщі, у супроводі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 13 вересня 2017 року до 30 березня 2018 року, без згоди батька ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: