Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2932/16-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 серпня 2017 року,

встановила:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось з даним позовом і просило стягнути із відповідача на їх користь 13163 грн. 84 коп. заборгованості за кредитним договором без номера від 20 травня 2008 року та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що ОСОБА_3 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 20 травня 2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

26 вересня 2015 року ОСОБА_3 померла та на час відкриття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем, є ОСОБА_2

12 липня 2016 року відповідачу було направлено лист-претензію, згідно якого Банк предявив свої вимоги, оскільки кредитні зобовязання ОСОБА_3 входять до складу спадщини після її смерті. ОСОБА_2 кредитну заборгованість не погасив. З метою захисту своїх прав Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13163,84 гривень та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 серпня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі Банк посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на початку 2016 року банк дізнався про смерть позичальника та 26 січня 2016 року направив до нотаріальної контори претензію кредитора, що є фактичним предявленням кредиторських вимог. Таким чином, строк предявлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого, як це передбачено ст. 1281 ЦК України, не пропущено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 20 травня 2008 року ОСОБА_3 отримала кредитну карту «Універсальна», на якій встановлено кредитний ліміт 13000 гривень зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13).

Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, ОСОБА_3 своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування (а.с. 13 на звороті).

26 вересня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.51).

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 26.09.2015 за позичальником рахується заборгованість по кредиту у сумі 13163 грн. 84 коп., яка складається із: тіло кредиту - 14582,86 грн., нараховані відсотки 1684,39 грн. та з врахуванням внесених 3103 грн. 41 коп. на погашення заборгованості (а.с. 11-12).

02 січня 2016 року Банк звернувся до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з претензією кредитора та як додаток до цієї претензії додає копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с.60).

ОСОБА_4 державної нотаріальної контори № 155/02-14/22/16 від 30.01.2017 повідомлено Банк про те, що на підставі вищевказаної претензії згідно чинного законодавства нотаріус доведе до відома спадкоємців, які прийняли спадщину або виконавця заповіту, при зверненні до нотаріальної контори про надходження претензії кредитора (а.с.61).

Безпосередньо до ОСОБА_2 Банк звернувся 02 липня 2016 року із листом-претензією щодо погашення 12910 грн. заборгованості по кредитному договору, який був укладений з ОСОБА_3, що підтверджується копією з реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензій до спадкоємців (а.с.62-65).

Відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (частина 2 ст. 1282 ЦК України).

Частина 1 статті 1281 ЦК України передбачає, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Разом з тим, згідно частини 2 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина 3, 4 ст. 1281 ЦК України).

Таким чином, аналіз вищезазначених норм вказує на те, що недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними) та позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, оскільки встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 08 квітня 2015 року по справі № 6-33цс15, де зазначено, що оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що встановлений вимогами статті 1281 ЦК України строк предявлення вимог до відповідача закінчився ще 03 липня 2016 року, оскільки про смерть ОСОБА_3 банку було відомо ще 02 січня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відтак, у відповідності до положень частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий Судді: