Справа № 452/2291/16 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/1015/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконкому Самбірської міської ради Львівської області про надання дозволу для оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Надано дозвіл оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Надано дозвіл матері ОСОБА_4 на виїзд з України із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у Королівство Іспанію в м. Мадрид без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, - на період із 01.06.2017 року по 30.08.2017 року. Стягнуто із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 551,2грн. сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що суд не з'ясував наявність обставин, якими позивач обґрунтовувала свій позов; не перевірив докази на обґрунтування цього позову, зокрема, щодо неможливості отримання нотаріальної згоди батька на виїзд дитини; не визначився з правовою підставою надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька до досягнення нею повноліття. Крім цього, зазначає, що суд не з'ясував у позивачки фактичного місця проживання та роботи в Королівстві Іспанія, що дало б підставу вважати, про наявність в неї доходів або наявність коштів достатніх для оплати переїзду її та дитини за кордон чи відвідування культурних програм та повернення до України. Крім цього, вказує на те, що надання дозволу на майбутній переїзд дитини за межі України без згоди батька фактично надає позивачці право на виїзд з дитиною з України на інше можливо постійне місце проживання.

В судове засідання сторони та представник третьої особи не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси відповідача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларацію прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 7, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та задовольняючи позов, - виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2011 року шлюб між ними розірвано; водночас вирішено, що неповнолітній син ОСОБА_5 залишається проживати спільно з матір'ю ОСОБА_4 Судом, також, установлено, що виїзд неповнолітнього ОСОБА_5 за кордон з метою відпочинку чи оздоровлення відповідає інтересам дитини; твердження відповідача у письмовому запереченні про те, що позивач хоче вивезти сина за кордон переслідуючи свої гордість, принципи та егоїстичні переконання за судовим рішенням задля того лише, щоб не звертатись до відповідача з пропозицією/проханням з приводу добровільного надання відповідних дозволів - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та стороною відповідача не представлено суду про це жодного доказу. Однаково жоден із заявлених свідків відповідачем ОСОБА_7, ані ОСОБА_8 не переконали суд у тому, що дитина може бути вивезена назавжди, чи запланована поїздка у літній період із матір'ю суперечитиме інтересам дитини. У свою чергу представником відповідача жодним чином цього не аргументовано та не вмотивовано негативні наслідки, які б могли настати для його довірителя; не спростовано того, що про виїзд сина перед судом порушила питання матір дитини; не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, що виїзд дитини за кордон не відповідає її інтересам. На противагу наведеному представником позивача суду доведено, що виїзд дитини заплановано в конкретну державу та вказано адресу місця її проживання, період літніх шкільних канікул; дитина виїжджає з метою оздоровлення та з метою розширення її кругозору, чи з інших позитивних міркувань і на це є достатні кошти у позивача, котра як установлено під час розгляду справи вже тривалий час проживає у м. Мадрид, періодично приїжджає до України, що підтвердила суду допитана свідок ОСОБА_9

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторонами не оспорювалось та не спростовано у сторін, що перебували у зареєстрованому шлюбі з 4.05.2006 року до 1.11.2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2011 року окрім розірвання шлюбу між сторонами було вирішено неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати спільно з матір'ю, позивачем по справі. Позивач певний період перебуває на території Королівства Іспанія. На даний час має посвідку на проживання видану 22.01.2016 року, що дійсна до 25.05.2020 року з якої вбачається, що адресою її проживання в АДРЕСА_1, крім цього вона має дозвіл на тривале перебування і на працю.

Позивач стверджує про те, що на своє бажання забрати спільну дитину за кордон за місцем її перебування та праці на період літніх канікул у 2015 році отримала відмову відповідача у якій той вказував про те, що він відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до 16 років.

Відповідач звернення до нього з таким проханням заперечує та вважає, що спір виник через небажання позивача звернутись до нього за дозволом на виїзд дитини за кордон.

Із змісту усних заперечень на апеляційну скаргу представника відповідача та письмових заперечень на позов відповідача, що містяться в матеріалах справи, а також позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що між сторонами існує певна конфліктність у стосунках, зокрема, і що стосується їх стосунків як батьків спільної дитини. Про вказане стверджує і рішення комісії з питань захисту прав дитини Самбірського міськвиконкому «Про встановлення часу для участі у вихованні сина сторін» №4 від 25.09.2012 року, яке прийнято за заявою позивача та за яким вирішено встановити відповідачу години для особистого спілкування та участі у вихованні з малолітнім сином.

Окрім наведених судом першої інстанції норм закону слід вказати про те, що відповідно до змісту ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також, відповідно до ст. 8 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.

Зважаючи на те, що шлюб між сторонами розірвано; сина сторін після розірвання шлюбу залишено проживати спільно з матір'ю; дитина сторін проживає тривалий час, близько п'яти років з матір'ю; мати на даний час перебуває за межами України у Королівстві Іспанія де має дозвіл на тривале перебування та місце проживання; мати дитини сторін має бажання поїхати з дитиною в Королівство Іспанію у період літніх канікул для відпочинку, виховання, розвитку, оздоровлення, - заперечення позову відповідача з підстав не звернення до нього за наданням згоди на виїзд за кордон та через його побоювання щодо можливостей та бажання позивача повернути дитини в Україну, слід вважати безпідставним, внаслідок зловживання своїми правами втручанням у права дитини на свободу пересування, вільне залишення території України, повноцінний розвиток, виховання, відпочинок, оздоровлення та спілкування зокрема і з матір'ю.

Враховуючи вказане такі обґрунтування відповідача заперечень на позов, без жодних обґрунтованих доводів щодо порушення, невизнання чи оспорення такими діями позивача його прав чи інтересів як батька чи прав та інтересів дитини слід вважати безпідставними та такими, що вірно не були взяті до уваги судом першої інстанції як припущення.

Зважаючи на вказане апеляційну скаргу слід відхилити, рішеннях ж суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

Н.Л. Шумська