Справа № 645/4220/16-ц
Провадження № 2/645/299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного володіння, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного 29.03.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 р№265, згідно якого ОСОБА_2 набула право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Також просить витребувати вказану квартиру з володіння ОСОБА_3 та повернути її на користь позивача з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.388 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом на спірну квартиру після смерті ОСОБА_6, померлого 22.04.2015 року. ОСОБА_7 відомостей Реєстру прав на нерухоме майно, позивачеві стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ця квартира була зареєстрована за ОСОБА_3 ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2016 р., укладеним між нею та померлим ОСОБА_6, майже через рік після його смерті, тобто вона незаконно набула право власності, всупереч вимогам ч.ч.1, 2, 3 ст.203 ЦК України, тому договір купівлі-продажу квартири від 29.03.2016 року є не дійсним.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання його добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1, придбаної на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.08.2016 року між ним та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 р№1623. В обгрунтування зустрічного позову вказав, що на момент укладання договору ОСОБА_2 надала правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, і він не мав жодних сумнівів з приводу власника квартири. З цих підстав, позивач за зустрічним позовом вважає себе добросовісним набувачем спірної квартири та просить визнати за ним право власності.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8, ОСОБА_9 первісний позов підтримали, просили його задовільнити з тих підстав, що позивач набув право власності на квартиру на законних підставах, в порядку спадкування за законом після померлого 22.04.2015 року ОСОБА_6 згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року. Ця квартира була незаконно відчужена на користь ОСОБА_2 вже після смерті ОСОБА_6 У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали.

Представник третьої особи (за зустрічним позовом) приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5 - ОСОБА_11 у судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_3 підтримав, пояснив про те, що посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, укладеного 12.08.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було звичайною угодою. При посвідченні вказаного договору у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5 будь-яких підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було, були надані необхідні документи, які не викликали сумнівів у їх достовірності, у звязку з чим договір було між сторонами було укладено та посвідчено у встановленому законом порядку.

Третя особа (за первісним позовом) приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, що суд вважає можливим.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, вважає первісний позовом таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов - частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.11.2002 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради за реєстраційним №8-06-278545-Ц2, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 первісно було зареєстровано за ОСОБА_6

ОСОБА_7 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 08.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 22.04.2015 року, про що внесено відповідний актовий запис про смерть №8.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_13, Харківської міської ради, третя особа: ХДНК №12, яке набрало законної сили 05.07.2016 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Проте раніше, 29.03.2016 року, між ОСОБА_6, на той час вже померлим, та ОСОБА_2 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 був посвідчений договір купівлі-продажу, реєстровий №265, на підставі якого відповідач ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка на момент відчуження була зареєстрована на імя ОСОБА_6

У відповідності до вимог ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1,3 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу квартири 29.03.2016 року з ОСОБА_6, який помер 22.04.2015 року, тобто майже через рік після його смерті, що безумовно тягне за собою визнання його судом недійсним з підстав, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України.

В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 12.08.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за р.№1623, відповідач ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка на момент відчуження була зареєстрована на імя ОСОБА_2

ОСОБА_7 п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру незаконно, то відповідно і не мала законного права розпоряджатися нею, у звязку з чим, у позивача ОСОБА_1 виникло право на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України витребувати вказане майно із володіння відповідача ОСОБА_3

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за р.№1623, відповідачем ОСОБА_2 було надано правовстановлюючий документ на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 договір купівлі продажу від 29.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за р.№265. Право власності було зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.03.2016 року, номер запису про право власності 13916830, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01.

Таким чином, ОСОБА_3 при вчиненні правочину 12.08.2016 р. не знав і не міг знати про відсутність у продавця ОСОБА_2 прав на відчуження спірного майна, оскільки правомочності продавця на таке відчудження ним були зясовані та підтверджені договором купівлі-продажу від 29.03.2016 р., у дійсності якого він не мав підстав сумніватись, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_7 п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом

Враховуючи наведене, суд визнає відповідача ОСОБА_3 добросовісним набувачем однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2016 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за р.№1623.

Проте визнання ОСОБА_3 добросовісним набувачем не є підставою для збереження за ним права власності на спірне майно, оскільки воно вибуло з володіння ОСОБА_1 не з його волі внаслідок протиправних дій невстановлених осіб та має бути повернуто у власність ОСОБА_1

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення первісних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного володіння - у повному обсязі як таких, що заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в ході судового розгляду та не суперечать матеріалам справи. Зустрічний позов ОСОБА_3 суд задовольняє частково.

Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 388, 1218 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5, задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_3 добросовісним набувачем квартири №7 у буд.№4/2 по вул.Харківських Дивізій в м.Харкові.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовільнити.

Визнати недійсним договір від 29.03.2016 р. купівлі-продажу квартири №7 у буд.№4/2 по вул..Харківських Дивізій в м.Харкові, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4.

Витребувати з володіння ОСОБА_3 та зобовязати ОСОБА_3 повернути на користь ОСОБА_1 квартиру № 7 у буд.№4/2 по вул..Харківських Дивізій в м.Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя