РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/1148/17

Пров. №2/766/528/17

11.05.2017 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

за участю секретаря Щербань А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 тис. грн. та судові витрати, мотивуючи позов тим, що 18.01.2016 р. між сторонами у простій письмовій формі було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони домовились не пізніше 31.08.2016 р. оформити договір купівлі-продажу квартири. На виконання п. 1.2.3 вказаного договору позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 200 тис. грн., а відповідач написав розписку про отримання зазначених коштів. 01.10.2016 р. відповідач повідомив позивача, що має намір здійснити продаж квартири на більш вигідних умовах. Кошти. Сплачені в кості авансу на вимогу позивача відповідач не повертає, в звязку з чим змушена звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло №5273 від 21.12.1999 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2015 р.

Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2016 р. укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, сторони зобовязались у строк до 31.08.2016 р. укласти договір купівлі-продажу квартири №48, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Філатова, будинок №37.

Відповідно до п. 1.2.3. договору у забезпечення виконання своїх зобовязань ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 забезпечувальний платіж в момент підписання договору 200 тис. грн. Зазначений забезпечувальний платіж у фактично внесеному розмірі підлягає поверненню ОСОБА_1 в день підписання основного договору або зараховується в якості оплати вартості нерухомого майна за основним договором.

Згідно розписки від 18.01.2016 р. ОСОБА_2 на виконання п. 1.2.3 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2016 р. отримав від ОСОБА_1 забезпечувальний платіж у сумі 200 тис. грн.

Станом на день розгляду справи в суді відповідачем не виконано умови договору щодо укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, та не повернено суму отриманого авансу.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Виконання зобов'язання за договором відповідно до статті 546 ЦК може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням або завдатком.

Завдаток являє собою грошову суму або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце тільки за наявності зобов'язання, яке повинно виникати на підставі договорів. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

На відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитора не можуть зобов'язати до повернення авансу в подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

У разі якщо сторони лише домовилися укласти договір, але не оформили його, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Виходячи з викладеного доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідачки, оскільки достатньо встановити, що сторони домовилися укласти такий договір і не уклали його незалежно від причин та з чиєї вини, а тому авансові платежі як безпідставно набуті слід повернути покупцеві.

Також, в судовому засіданні 15.02.2017р. відповідач ОСОБА_2 надав пояснення, що він хворіє шизофренією, але дійсно отримував грошові кошти у сумі 200000 грн. за договором від позивача, яка є його тіткою, для лікування, позов визнав у повному обсязі.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Херсонській міській психоневрологічній поліклініці з 1984 року з діагнозом шизофренія, параноідна форма, що підтверджується листом Херсонської міської психоневрологічної поліклініки від 14.03.2017р. № 530.

В ході розгляду справи 16.03.2017р. судом було направлено запит до управління праці та соціального захисту населення Корабельного району з метою встановлення чи визнавався відповідач недієздатним, відповіді на даний запит не надійшло.

Інших обставин, які б свідчили про те, що відповідач не міг усвідомлювати свої дії під час укладення спірного договору та керувати ними, судом не встановлено.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст. 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: м. Мелітополь, пр.-т ОСОБА_4АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: м. Мелітополь, пр.-т ОСОБА_4АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_5