У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Брагіній І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову старшого державного виконавця Житнікова С.С. Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Альянс Україна» звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову державного виконавця, в якій просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Житнікова С.С. Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВП № 52207012 про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.12.2016 року, поновити строк на звернення до суду із скаргою.

За змістом скарги зазначає, що в провадженні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № 52207012 за виконавчим листом № 2-677/2010 виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 03.08.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс Україна» суми боргу в розмірі 475 938, 32 грн.

Старшим державним виконавцем Житніковим С.С. під час здійснення виконавчого провадження не вживалися дії спрямовані на виконання рішення та 19.12.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що бухгалтерію підприємства де працює боржник не розшукано.

Крім того, вищезазначену постанову ДВС надіслав на адресу стягувача лише 19.05.2017 року, тим самим позбавив стягувача на дотримання строків із зверненням до суду із відповідною скаргою.

Вважає вищезазначену постанову винесену старшим державним виконавцем Житніковим С.С. незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання представник заявника не з*явився надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, просить суд скаргу задовольнити.

У судове засідання представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та заінтересована особа не зявилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, матеріали виконавчого провадження представником ВДВС суду не надані.

Всебічно вивчивши обставини справи, перевіривши обґрунтованість скарги, суд дійшов висновку про її задоволення виходячи з наступного.

Ст. 383, 384 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено,що 03.08.2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя видано виконавчій лист №2-677/2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс Україна» суми боргу в розмірі 475 938, 32 грн.

Ст. 385 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скаржник зазначає про те, що оскаржувана постанова та виконавчий документ надіслані на адресу КС «Альянс Україна» лише 19.05.2017 року, а отримані стягувачем лише 22.05.2017 року, що є підставою для поновлення строку для подачі скарги до суду, на підтвердження цього надано копію конверту із відміткою установи пошти, датою надіслання якого зазначено 19.05.2017 року, що позбавило стягувача на своєчасне звернення до суду із скаргою.

За таких обставин суд встановив поважні причини пропуску строку на звернення, та поновлює стягувачу строк на звернення до суду із скаргою.

Згідно за статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №2-677/2010, виданого 03.08.2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя) встановлено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідним центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №2-677/2010, виданого 03.08.2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя) державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Задля здійснення цих виконавчих дій державним виконавцем повинні бути направленні відповідні запити, зокрема до державної фіскальної служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів,Пенсійного Фонду України,органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Доказів на підтвердження дій державного виконавця, спрямованих на встановлення інформації про боржника, його майно та кошти суду не надано. Натомість в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено що бухгалтерію підприємства не розшукано.

Отже, матеріали справи не містять даних, які б свідчили, що державним виконавцем Житніковим С.С. було вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення та спрямованих на встановлення та підтвердження обставин, що можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу.

Бездіяльність державного виконавця, яка полягає у перевірці майнового стану боржника не в повному обсязі, унеможливлює реальне виконання судового рішення та суттєво порушує права стягувача.

Відповідно до статі 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу порушують права стягувача та не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 5 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконною, у звязку з чим вимоги скаржника в частині скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконанню виконавчого листа №2-677/2010, виданого 03.08.2010 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя, підлягають задоволенню.

За таких обставин суд встановив,що стягувач обґрунтовано звернувся із скаргою до суду, постанова винесена державним виконавцем є незаконною а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 383, 384, 385, 387, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову старшого державного виконавця Житнікова С.С. Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Житнікова С.С. Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВП № 52207012 від 19.12.2016 року «Про повернення виконавчого документа стягувачу».

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. А особам які не були присутні в залі судового засідання, протягом 5 днів з дня отримання копії.

Суддя Галущенко Ю.А.