АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/145/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уманської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 їй належить земельна ділянка площею 0,0084 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до будівельного паспорту, виданого Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради від 28.01.2015 року, на вищевказаній земельній ділянці їй, ОСОБА_6, дозволено будівництво двоповерхового житлового будинку. Однак на даний час позивач не має можливості користуватись власним майном, так як тимчасові споруди (кіоски), що розміщенні на самій межі з вказаною земельною ділянкою розташовані надто близько, що є перешкодою для виконання будівельних робіт. Позивач спілкувалась з працівниками кіосків, від яких вона дізналася, що дані тимчасові споруди (кіоски) належать ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»), закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В зв'язку з тим, що кіоски працюють цілодобово, реалізують алкогольні напої, а також працівники кіосків роблять чай та каву, біля них завжди багато різного сміття, пляшок та шуму. Весь цей бруд викидають на земельну ділянку позивача що є грубим порушенням санітарних норм. Позивач в позові вказує, що 15.10.2015 року вона звернулася до міського голови Уманської міської ради та до прокурора м.Умань із проханням вжити безвідкладних заходів для звільнення земельної ділянки від споруд по АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_8, однак на її звернення відповіді не було отримано. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні враховуватись законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Проте її інтереси як власника земельної ділянки, у дворі якого провадиться будівництво житлового будинку, не враховані ніяким чином. В зв'язку з вищенаведеним, позивач, як власник та користувач земельної ділянки позбавлена умов на безпечний і вільний відпочинок у власному дворі, позбавлена права користування своїм майном, а також повинна постійно прибирати сміття, яке викидають на її земельну ділянку. Відповідно до п. 5.4 Державних будівельних норм «Будинки і споруди підприємства торгівлі», тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10 м. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей - розглядаються судами відповідно до ст.ст. 103-109 Земельного Кодексу України. П.7 зазначеного Пленуму вказано, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

26.07.2016 року ОСОБА_6 подала до суду змінену позовну заяву про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій позивач просить суд:

« …1. Припинити:

- дію договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3, укладеного між Уманською міською радою та ОСОБА_7 15 жовтня 2013 року;

- дію договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, укладеного між Уманською міською радою та ОСОБА_10 25 жовтня 2014 року.

2. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4, укладеного між Уманською міською радою та ОСОБА_8 05 листопада 2012 року у частині поновлення терміну дії договору строком до 20.06.2017 року;

3. Зобов'язати власника земельних ділянок ( по АДРЕСА_4, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3) Уманську міську раду та ОСОБА_7 ( користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3); ОСОБА_8 ( користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4), ОСОБА_10 ( користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2), усунути перешкоди ОСОБА_11 в користуванні дворовою та прибудинковою територіями шляхом перенесення тимчасових споруд (кіосків), що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 на відстань не менше 10 метрів від межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1-протягом тридцяти днів з моменту набрання рішення суду законної сили.

4. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати….».

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_11 до Уманської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 . подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 28761879, серії НОМЕР_1, що видане Реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 29.10.2014 року, ОСОБА_6 належить земельна ділянка АДРЕСА_1, площею 0,0084 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2. ( а. с. 4).

На замовлення ОСОБА_6 28.01.2015р. Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради, був виготовлений будівельний паспорт на будівництво двоповерхового житлового будинку з підвалом по АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1.( а.с. 5-7).

10.07.2015 року з Управління ДАБІ у Черкаській області направлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, а саме будівництва двоповерхового житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_6.

15.10.2015 року позивач звернулася до міського голови Уманської міської ради Цебрія О.В. та прокурора м. Умань із проханням вжити безвідкладних заходів для звільнення земельної ділянки від споруд по АДРЕСА_2. (а.с.8).

Згідно із положеннями ч.1 ст.319 ЦК України та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України ( частини 2,3,5) передбачено, що здійснюючи свої права власності власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власник не може використовувати право власності на шкоду правам. Свободам та гідності громадян. Інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно ч.2 ст.90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з положеннями ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За приписами ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Згідно ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні будівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові території; урахування законних інтересів та вимог власників та користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; захист прав громадян та громадських організацій згідно з законодавством.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а при порушенні таких вимог настає відповідальність ( ст.25 ).

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Тому, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості об'єктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішувати спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи.

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому частини третьої ст. 331 ЦК України, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до договору дарування серії ВВА № 916263, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу 07.04.2004р., ОСОБА_13 передав безоплатно у власність ОСОБА_9 металевий кіоск, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, на земельній ділянці наданій ОСОБА_13 у тимчасове користування на праві оренди, згідно договору № 280, посвідченого Уманською міською державною нотаріальною конторою 12.04.2011р. за реєстром № 1-2125.( а. с. 22).

На замовлення ОСОБА_9 02.04.2014 року Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради, був виготовлений паспорт прив'язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2. ( а. с. 23-24).

У листі відділу державного архітектурно-будівельного контролю № 345 від 07.09.2016р., який направлено ОСОБА_9, вказано, що представником відділу 02.09.2016р. проводилось позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою АДРЕСА_5 та було здійснено виїзд на місце. Крім того, відділом повідомлення або декларація про початок виконання будівельних робіт об'єкт за адресою АДРЕСА_5 не реєструвалося.

Відповідно до договору оренди землі від 05.11.2012 року, Уманська міська рада, в особі секретаря міської ради Рибака А.А., на підставі рішення Уманської міської ради від 20.09.2012 року № 3.10-26/6 передала в оренду ОСОБА_8 в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування кіоску з продажу продовольчих товарів площею 20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4, за рахунок земель Уманської міської ради, що перебували в користуванні ОСОБА_15. В договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об'єкти нерухомого майна - кіоск та інші об'єкти інфраструктури. Договір укладено терміном до 20.09.2015 року. ( а.с. 32-34).

Відповідно до витягу з рішення 74 сесії VI скликання Уманської міської ради від 17.09.2015р. № 4.33.-74/6, ОСОБА_8, шляхом укладення додаткової угоди, продовжено ( поновлено) термін користування земельною ділянкою, наданою для обслуговування тимчасової споруди з продажу продовольчих товарів площею 20 кв.м. ( кадастровий номер НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_4 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебували в її користуванні та віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови, строком до 20.06.2017 р., який визначено паспортом прив'язки тимчасової споруди, без права капітальної забудови. ( а.с.35).

Відповідно до додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі укладеного 05.11.2012 року ( державна реєстрація від 09.12.2013р. № 3943264) від 28.12.2015 року, укладеної між Уманською міською радою, в особі міського голови Цебрія О.В. та ОСОБА_8, останній поновлено термін дії договору оренди землі, укладеного 05.11.2012 року, строком до 20.06.2017 року. ( а.с. 36-38).

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, Уманській міській раді на праві комунальної власності, належить земельні ділянка, площею 0,002 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4. Вищевказана земельна ділянка передана в оренду ОСОБА_8 на підставі договору оренди землі, виданого 5.11.2012 року та додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі, укладеного 05.11.2012 р. (а.с. 39).

Відповідно до договору оренди землі від 15.10.2013 року, Уманська міська рада, в особі секретаря міської ради Коваля В.М., на підставі рішення Уманської міської ради від 11.09.2013 року № 1-38/6 передала в оренду ОСОБА_7 в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування тимчасової споруди (кіоску) з продажу товарів широкого вжитку площею 8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, за рахунок земель Уманської міської ради, що перебували в його користуванні. В договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об'єкти нерухомого майна - кіоск та інші об'єкти інфраструктури. Договір укладено терміном до 30.01.2018 року. ( а.с. 60-62).

На підставі заяви ОСОБА_7 ПП «Геоплан» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо підтвердження права користування земельною ділянкою (продовження терміну) для обслуговування кіоску з продажу товарів широкого вжитку площею 0,0008 га по АДРЕСА_3.

Згідно листа № 329 від 27.02.2013 року управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області ,- розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування кіоску з продажу товарів широкого вжитку за адресою: АДРЕСА_3 за рахунок земель Умансьокї міської ради, що перебували у користуванні ОСОБА_7, погоджує продовження терміну користування згаданого об'єкту, віднісши їх до земель для будівництва та обслуговування торгівлі при умові дотримання вимог ЗК України.

Відповідно до договору оренди землі від 18.06.2010 року, Уманська міська рада, в особі секретаря міської ради Кирилюк Л.М., на підставі рішення Уманської міської ради від 30.10.2009 року № 2.13-51/5 передала в оренду ОСОБА_7 в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування кіоску з продажу товарів широкого вжитку площею 8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3, за рахунок земель Уманської міської ради, що перебували в його користуванні. В договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться об'єкти нерухомого майна - павільйон та інші об'єкти інфраструктури. Договір укладено терміном до 29.10.2012 року. ( а.с. 83-85).

На замовлення ОСОБА_7 30.01.2013 року Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради, був виготовлений паспорт прив'язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_3. ( а.с. 89-90).

Відповідно до рішення 36 сесії VI скликання Уманської міської ради від 30.05.2013р. № 3.24-36/6, ОСОБА_7, продовжено термін користування земельною ділянкою на умовах оренди, для обслуговування тимчасової споруди (кіоску) з продажу товарів широкого вжитку площею 8 кв.м. ( кадастровий номер НОМЕР_4) за адресою: АДРЕСА_3 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебували в її користуванні, строком до 30.01.2018 р., який визначено паспортом прив'язки тимчасової споруди, без права капітальної забудови. ( а.с.91).

Згідно з положеннями ст.. 64 ЦПК України письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Наявні в матеріалах цивільної справи ксерокопії відповідних договорів ( належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, не завірені копії документів - письмових доказів) не є належним доказом на підтвердження обставин, що викладені у відповідних договорах.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду врегульовано ст. 124 ЗК України, частина перша якої визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, за проектами відведення та в порядку, встановленому статтями 118, 123 ЗК України.

Статтями 118, 123 ЗК України унормовано, що особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідною заявою до районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст.ст. 20,50 ЗУ «Про землеустрій» проекти землеустрою проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню за наявності підстав, перелічених у ст. 141 ЗК України та статтях 31, 32 Закону України "Про оренду землі". При цьому зазначений перелік підстав є вичерпним і не може бути доповненим за згодою сторін.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», - тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до 2.4. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності,- відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди (далі - ТС) комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 Порядку підставою для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є паспорт прив'язки ТС.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що частиною четвертою статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон України про благоустрій) передбачено, що власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

У ч.1 ст.215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених ч.ч.1-6 ст.203 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають ЦК України, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ч. 4 ст. 202 вказано, що дво- або багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 і 5 постанови від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК, тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів, щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 Земельного кодексу України передбачено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів де, зокрема, передбачено, що земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у 5-денний термін з часу його прийняття.

Договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню за наявності підстав, перелічених у статті 141 Земельного кодексу України та статтях 31, 32 Закону України «Про оренду землі». Такими підставами можуть бути:

1) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

2) вилучення земельної ділянки;

3) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

4) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

5) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

6) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

7)набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

8) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони

культурної спадщини;

9) закінчення строку, на який його було укладено;

10) викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом

11) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

12) смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі.

13) ліквідації юридичної особи-орендаря;

14) відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;

15) набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

16) припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства;

17) припинення дії договору землі шляхом його розірвання.

У зв'язку з тим що зазначений перелік підстав є вичерпним і не може бути доповненим за згодою сторін, а також жодна підстава не відноситься до оспорюваних договір, припинення даних договорів є неможливим і суперечитиме чинному законодавству.

Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться адресою АДРЕСА_6, укладеного між Уманською міською радою та ОСОБА_8 05 листопада 2012 року у частині поновлення терміну дії договору строком до 20.06.2017 року.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання користування.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України - у разі набуття власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності , користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною до на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України - сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України - особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або кому-власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотання надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або . місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до частини 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України, п оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

- використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

- використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

- будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

- надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під і творчі майстерні;

- надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

- розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

- надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

- надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

- надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

- будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

- будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

- передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

- надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

- поновлення договорів оренди землі;

- передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

- надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

- надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Уманська міська рада за зверненням ОСОБА_8 прийняла рішення продовження (поновлення) терміну користування земельною ділянкою без проведення земельних торгів у зв'язку з частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України, а саме поновлення договорів оренди землі. На основі даного рішення ОСОБА_8 набула права користування земельною ділянкою шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Процедура набуття права користування земельною ділянкою, яка передбачена чинним законодавством України, Уманською міською радою була дотримана. Підстави для визнання недійсним договору відсутні.

Щодо зобов'язання власника земельних ділянок (по АДРЕСА_6. АДРЕСА_7, АДРЕСА_8) Уманську міську раду та ОСОБА_7 (користувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_7), ОСОБА_8 (користувач земельної ділянки за адресою АДРЕСА_6), ОСОБА_9 (користувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_8), усунути перешкоди ОСОБА_6 в користуванні дворовою та прибудинковою територіями шляхом перенесення тимчасових споруд (кіосків), що знаходяться за АДРЕСА_6 на відстані не менше 10 метрів від межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 - протягом тридцяти днів з моменту набрання рішення суду законної сили.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до розділу 2 Порядку, замовник, який має намір встановити ТС , звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, МІСЬКІ районної державної адміністрації із відповідною заявою у ДОВІЛЬНІЙ формі про можливість розміщення ТС. До заяви додаються:

графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості;

реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС. Паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Відділ архітектури, містобудування та кадастру Уманської міської ради оформив паспорти прив'язки тимчасових споруд (кіосків) на ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 відповідно до процедури затвердженої в Порядку. На даний момент паспорти прив'язки є діючими, строк дії паспортів прив'язки не закінчився, Відхилення від паспортів прив'язки тимчасових споруд (кіосків) не допускається ( п. 2.21 Порядку).

Тому перенесення тимчасових споруд (кіосків), що знаходяться за адресою АДРЕСА_6 буде порушенням чинного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів, вважає, що позивачем та її представниками в силу ст. 60 ЦПК України не надано безспірних доказів, щодо порушення її прав користування земельною ділянкою, також не доведено обставин щодо того, що відповідачі вчинили дії, які порушують її право власності на земельну ділянку. На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, на які вона посилається в своїй позовній заяві із врахуванням підстав і предмету позову і відповідно, що є підстави для застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України, тощо. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач (представники позивача) повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини. Однак таких доказів позивач ( представники) не надали і не ставили питання в судовому засіданні про їх витребування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із думкою районного суду, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилалася в своїй позовній заяві, а тому, позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :