У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 18 липня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 2033,90 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач не виконувала взяті на себе зобов'язання, станом на 01 березня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 24592,69 грн, яка складається з: 1235,97 грн - тіло кредиту, 4674,48 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 227,78 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 18454,46 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2853,52 грн, яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2008 року щодо стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за спірним кредитним договором. Також було нараховані штрафи - 500 грн (фіксована частина) та 1086,96 грн (процентна складова).

Просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності.

Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст. 267 цього Кодексу, за умови, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, як це передбачено ч.3 цієї ж статті.

Оскільки відповідач подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко М.В. Демяносов О.В. Ступак