АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частку в майні, поділ в натурі нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2017 року,

встановила:

В вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Буковинській, 2Б в селі Колінківці Хотинського району Чернівецької області;

- виділити в натурі ОСОБА_3 приміщення житлового будинку літера «А», а саме погріб І, коридор 1-3, ванну 1-4, кухню 1-5, літню кімнату Мс 1-8, веранду 1-9, що передбачено другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 9 лютого 2016 року №15126, як першому співвласнику.

- виділити в натурі позивачу частину земельної ділянки площею 0,1250, яка розташована біля житлового будинку згідно девятого варіанту, визначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9 лютого 2016 року №15126, як першому співвласнику;

- виділити в натурі ОСОБА_3 частину господарських будівель та споруд згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9 лютого 2016 року №15126, як першому співвласнику.

Посилався на те, що сторони за час їхнього спільного проживання на земельній ділянці площею 0,25 га разом побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Буковинській, 2Б в селі Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Зазначав, що відповідачка заперечує право власності позивача на вказане вище нерухоме майно у звязку з чим він не може оформити відповідне право власності.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ту обставину, що сторони за час їхнього спільного проживання разом побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Буковинській, 2Б в селі Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно довідки виданої виконкомом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області позивач ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26 жовтня 1990 року (а.с.22 т.1).

З копії технічного паспорта на житловий будинок, який розташований по вулиці Буковинській 2А в селі Колінківці, Хотинського району, Чернівецької області вбачається, що спірний будинок побудований в 1991 році (а.с.15-17 т.1).

Рішенням ІХ сесії ХХІ скликання від 22 листопада 1991 року земельна ділянка площею 0,25 га, яка знаходиться по вулиці Буковинська, 2Б, в селі Колінківці, Хотинського району, Чернівецької області була виділена відповідачу ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку за вказаною адресою (а.с.27 т.1).

Рішенням Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 22 квітня 2013 року у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано земельну ділянку, яка розташована по вулиці Буковинській 2Б в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у спільну сумісну власність (а.с.29).

З робочого проекту щодо підключення електропостачання житлового будинку вбачається, що він виготовлений на імя ОСОБА_3 на підключення до електропостачання житлового будинку, який розташований по вулиці Буковинській, 4а в селі Колінківці Хотинського району, Чернівецької області (а.с.54).

З робочого проекту із газопостачання також вбачається, що даний проект газопостачання виготовлений на імя ОСОБА_3 за адресою розташування житлового будинку № 2а (а.с.56-61).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності. Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від

22 грудня 1995 року № 29 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону Про власність, статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої

статті 17 Закону України "Про власність" вважається правильно застосованим.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в своїх постановах від 4липня 2012року № 6-14503св12, 18 вересня 2013 року № 6-66цс13, 25 грудня 2013 року № 6-135 ц 13.

Колегія суддів вважає правильним висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено тієї обставини, що сторони за час їхнього спільного проживання разом побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вулиці Буковинській, 2Б в селі Колінківці Хотинського району Чернівецької області та можливість визнання за ними права власності на вказаний будинок.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що сторони проживали однією сімєю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, в результаті спільної праці побудували спірне нерухоме майно.

З матеріалів справи та пояснень представника відповідача вбачається, що спірний будинок був побудований в 1991 році.

ОСОБА_3 відповідно до положень ст.ст. 125, 126 ЗК України не набув право власності на спірну земельну ділянку.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку рішенню Колінковецької сільської ради Хотинського району від 20 лютого 2013 року.

Зокрема рішення Колінковецької сільської ради Хотинського району від 20 лютого 2013 року надано згоду на виготовлення технічних матеріалів та документів, щодо передачі у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по вулиці Буковинській 2Б орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та визнано право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та господарські споруди, які розміщені по вулиці Буковинській, 2Б в селі Колінківці (а.с.28 т.1).

Згідно положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради не наділені повноваженнями визнавати за громадянами право власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції також правильно виходив з того, що робочий проект щодо підключення електропостачання житлового будинку, який розташований по вулиці Буковинській, 4а в селі Колінківці Хотинського району, Чернівецької області (а.с.54) та робочий проекту із газопостачання житлового будинку, який розташований в селі Колінківці Хотинського району, Чернівецької області по вулиці Буковинська № 2а (а.с.56-61) є неналежними доказами у справі оскільки не мають відношення до спірного нерухомого майна, яке розташоване в зазначеному селі по вулиці Буковинській, 2Б.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме положення статей 316, 317, 318, 319, 321, 355, 368 ЦК України.

Вказані апелянтом норми матеріального права регулюють правовідносини щодо прав та обовязків власників майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не довів суду своє право власності на спірне нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_4