Справа № 310/4228/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на підставі договору дарування 1/3 частини житлового будинку належить зазначений будинок. Крім позивача, у будинку зареєстрована ОСОБА_2, яка доводиться позивачу донькою. З квітня 2014 року по теперішній час відповідач не проживає в будинку, оскільки працює і постійно проживає за межами м. Бердянська. Відповідач не зареєструвала свого нового місця проживання і не знялася з реєстрації за старим місцем проживання у вказаному будинку. Оскільки це створює позивачу перешкоди у здійсненні її права власності, то вона просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком.

Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник заявника в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування 1/3 частини жилого будинку від 30 серпня 2002 року.

Згідно акту про не проживання особи в будинку від 27 травня 2017 року, виданого вуличним комітетом № 9 м. Бердянська, за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2014 по теперішній час в будинку постійно мешкають ОСОБА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з цього ж часу не мешкає у зазначеному будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього будинку, оскільки перешкоджають оформити право на субсидію зі сплати комунальних платежів, не дають можливості розпорядитися своєю власністю. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, ч. 1 ст. 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Вірченко