АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 757/58842/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8513/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

14 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у листопаді 2016 року позивач звернулась до суду позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона з 3 липня 2000 року перебувала у трудових відносинах з Національним Києво-Печерським історико-культурним заповідником.

31 жовтня 2016 року її звільнено з посади провідного бібліографа бібліотеки у зв'язку із введенням в дію штатного розпису Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначила, що звільнення є незаконним, у зв'язку із тим, що відповідач неналежно виконав свій обов'язок по її працевлаштуванню, тобто не виконав вимог ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України.

Також зазначила, що починаючи із квітня 2016 року заробітна плата їй виплачувалася не в повному обсязі, а саме: відповідач припинив виплачувати надбавку до посадового окладу за вислугу років у розмірі 20 % від посадового окладу, яка була закладена у штатному розписі у фонді оплати праці.

У зв'язку із зазначеним та з врахуванням уточнених позовних вимог просила суд в якому з урахуванням уточнень просила скасувати наказ Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника № 371-0 від 31 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_3.», поновити ОСОБА_3 на роботі в Національному Києво-Печерському історико-культурному заповіднику на посаді провідного бібліографа бібліотеки з 31 жовтня 2016 року, стягнути із Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 31 жовтня 2016 року по час винесення рішення у справі, що станом на 3 травня 2017 року становить 56222,46 грн., стягнути із Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника на її користь надбавку за вислугу років з 1 квітня по 31 жовтня 2016 року у сумі 5374, 97 грн., стягнути допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі 81% посадового окладу у сумі 8385,93 гривень, стягнути з відповідача на її користь допомогу для вирішення соціально-побутових питань у сумі 10353 грн., стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні починаючи з 31 жовтня 2016 року по час винесення рішення у справі, що станом на 3 травня 2017 року становить 56222,46 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з 3 липня 2000 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а з 1 квітня 2016 на посаді провідного бібліографа бібліотеки.

30 серпня 2016 позивач отримала письмове попередження про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням посади провідного бібліографа бібліотеки відповідно до наказу відповідача від 25 серпня 2016 № 273-о «Про введення в дію штатного розпису Національного Києва-Печерського історико-культурного заповідника з 1 липня 2016 року».

31 жовтня 2016 позивач була звільнена із займаної посади провідного бібліографа бібліотеки у зв'язку із введенням в дію штатного розпису Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Також судом встановлено, що відповідачем видано наказ № 274-о від 25 серпня 2016 року «Про створення комісії для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередження про майбутнє вивільнення».

Засіданням Комісії для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередження про майбутнє вивільнення з роботи (далі - Комісія) від 30 серпня 2016 року, що оформлене Протоколом № 1, керуючись ст. 49-2 КЗпП України, позивачу було запропоновано переведення на наступні посади: фахівець І категорії (0,25 посадового окладу) відділу музейно-освітньої роботи, прибиральник територій, службових приміщень садівник, технік І кат., та попереджено, що у разі відмови від запропонованих посад її буде звільнено відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Пропозицією до письмового попередження від 31 серпня 2016 року позивачу запропоновано наступні посади: касир квитковий (бухгалтерська служба), фахівець І категорії (менеджер - 0,5 ставки), фахівець II категорії (менеджер - 0,25 ставки), провідний інженер Відділу комунікацій (враховуючи що в особовій справі наявні свідоцтва Академії керівних кадрів культури і мистецтв про підвищення кваліфікації: НОМЕР_1 від 27 червня 2003 року - пройдено курси за напрямком «Комп'ютерні технології та редагування графічних зображень», НОМЕР_2 від 14 лютого 2004 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні комп'ютерні технології: WЕВ - дизайн» та НОМЕР_3 від 31 січня 2009 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні інформаційно-комп'ютерні технології та їхнє використання в професійній діяльності», начальник відділу виготовлення та реалізації виробів ужитково-декоративного мистецтва, фахівець 1 категорії Відділу музейно-освітньої роботи (0,25 ставки).

Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України, скорочення чисельності штату працівників охоплюється поняттям змін в організації виробництва і праці, що в свою чергу може містити скорочення одних підрозділів підприємства, установи, організації із вивільненням їх працівників і одночасне створення інших підрозділів із наповненням їх новими посадами, що в кінцевому результаті може мати місце кількісну більшість фактичних працівників в підприємстві, установі чи організації в цілому, однак це не може свідчити про те, що зміни в організації виробництва та праці і відповідно скорочення чисельності штату працівників не мали місце, оскільки такі внутрішні процеси формування структури і штату працівників вирішує виключно власник або уповноважений ним орган на свій розсуд.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою ст. 40 цього КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як зазначено у положеннях ч.1 ч. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; (п.1); особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; (п.2); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; (п.3).

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як роботодавець, виконав свій обов'язок по працевлаштуванню працівника в розумінні ст. 49-2 КЗпП України, оскільки запропонував позивачу всі вакантні посади, які були на підприємстві з моменту попередження про звільнення до моменту самого звільнення, проте позивач від запропонованих посад відмовилась.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідач не виконав всі необхідні дії для працевлаштування ОСОБА_3, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було запропоновано переведення на наступні посади: фахівець І категорії (0,25 посадового окладу) відділу музейно-освітньої роботи, прибиральник територій, службових приміщень садівник, технік І кат., також пропонувалися посади: касир квитковий (бухгалтерська служба), фахівець І категорії (менеджер - 0,5 ставки), фахівець II категорії (менеджер - 0,25 ставки), провідний інженер Відділу комунікацій (враховуючи що в особовій справі наявні свідоцтва Академії керівних кадрів культури і мистецтв про підвищення кваліфікації: НОМЕР_1 від 27 червня 2003 року - пройдено курси за напрямком «Комп'ютерні технології та редагування графічних зображень», НОМЕР_2 від 14 лютого 2004 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні комп'ютерні технології: WЕВ - дизайн» та НОМЕР_3 від 31 січня 2009 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні інформаційно-комп'ютерні технології та їхнє використання в професійній діяльності», начальник відділу виготовлення та реалізації виробів ужитково-декоративного мистецтва, фахівець 1 категорії Відділу музейно-освітньої роботи (0,25 ставки). Від запропонованих посад позивачка відмовилась.

Виходячи з норм трудового законодавства не передбачено право суду перевіряти доцільності скорочення працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, ці питання стосується суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб'єкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах.

Така позиція висловлена Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду в ухвалі від 28.01.2009 у справі № 6-14292св08.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 Кзпп України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Зазначене вище узгоджується з позицією, яка міститься в Постанові Верховного Суду України у справі №6-40цс15 від 1 квітня 2015 року.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 19 постанови від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду трудових спорів», судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Комісією, за результатами дослідження особових справ працівників, посади яких були скорочені, з урахуванням кваліфікації, займаних посад у Заповіднику, досвіду, продуктивності праці та інших переваг для залишення на роботі (в розумінні положень КЗпП України), з метою мінімізації кількості звільнень працівників Заповідника, працівникам «Бібліотеки», у зв'язку зі скороченням даного структурного підрозділу, запропоновано перелік вакантних посад, які на думку Комісії, вони могли б займати, а саме, ОСОБА_3 враховуючи кваліфікацію, стаж та досвід роботи в Заповіднику (відповідно до таблиці - до роботи у відділі науково-бібліотечної та архівної справи працювала у науково - дослідного відділу музейних комунікацій), наявність в особовій справі свідоцтва Академії керівних кадрів культури і мистецтв про підвищення кваліфікації: НОМЕР_1 від 27 червня 2003 року - пройдено курси за напрямком «Комп'ютерні технології та редагування графічних зображень», НОМЕР_2 від 14 лютого 2004 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні комп'ютерні технології: WЕВ - дизайн» та НОМЕР_3 від 31 січня 2009 року - пройдено курси за напрямком «Сучасні інформаційно-комп'ютерні технології та їхнє використання в професійній діяльності», запропоновано ряд посад, які вона могла б обіймати, а саме: фахівець І категорії (0,25 посадового окладу) відділу музейно-освітньої роботи, прибиральник територій, службових приміщень садівник, технік І кат., касир квитковий (бухгалтерська служба), фахівець І категорії (менеджер - 0,5 ставки), фахівець II категорії (менеджер - 0,25 ставки), провідний інженер Відділу комунікацій (посадовий оклад згідно штатного розпису від 1 липня 2016 року становить 7401 грн.), начальник відділу виготовлення та реалізації виробів ужитково-декоративного мистецтва (посадовий оклад згідно штатного розпису від 1 липня 2016 року становить 8888 грн.).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги, оскільки Заповідником, пропорційно до виділених бюджетних асигнувань, було надано допомогу на оздоровлення позивачу у розмірі 19 відсотків, так як Міністерством культури України, як головним розпорядником бюджетних коштів, по відношенню до відповідача, на відповідний бюджетний період, було доведено лише 19 відсотків від потреби Заповідника для надання матеріальної допомоги на оздоровлення працівників від загальної потреби Заповідника у 100 відсотків.

Також колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення доплати за вислугу років як працівнику бібліотеки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відділ науково-бібліотечної та архівної справи був реорганізований у бібліотеку та архів з 2 червня 2015 року, до цього часу відділ науково-бібліотечної та архівної справи був структурним підрозділом НКПІКЗ і не мав статусу бібліотеки, відтак, стаж роботи позивачки в бібліотеці на момент звільнення не перевищував 3-х років і у неї не виникло право на отримання доплати за вислугу років, яка встановлюється для працівників державних та комунальних бібліотек.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді