справа № 439/1380/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

при секретарі Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та шкоди завданої смертю потерпілого власником джерела підвищеної небезпеки , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та шкоди завданої смертю потерпілого власником джерела підвищеної небезпеки. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 08.10.2012 р. у результаті нещасного випадку загинув батько та чоловік позивачів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Він працював у ПП «Західний Буг» на посаді водія автотранспортних засобів. Вказаний нещасний випадок стався у приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів, яка розташована у селі Гаї Смоленські Бродівського району Львівської області, власником якої є ФОП ОСОБА_7, що підтверджується правом власності на нерухоме майно. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 01.07.2013 року №140 ОСОБА_6 отримав тупу травму грудної клітки у вигляді множинних двобічних переломів ребер, перелому грудини, які супроводжувалися ушкодженням внутрішніх органів, масивною внутрішньою кровотечею від чого він помер на місці події. Отримана травма стала результатом вибуху колеса, після чого один з півдисків був вирваний із шини і вилетів у напрямку, де перебував потерпілий, в одному з приміщень станції технічного обслуговування автомобілів. 01.11.2013 року вироком Бродівського районного суду Львівської області до кримінальної відповідальності було притягнуто сина ОСОБА_5 ОСОБА_8 за ч.2 ст.272 КК України. Також до останнього було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який суд задовольнив частково. Власник станції технічного обслуговування ОСОБА_5, не мав дозволу Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, отже займався цим незаконно. Саме відсутність металевої клітки для накачування автомобільних шин на розбірних ободах з болтовим зєднанням стало технічною причиною нещасного випадку, організованою порушенням вимог техніки безпеки під час виконання шино-монтажних робіт. Відповідач порушив п.2.10 та 8.10 розділу Х «Вимоги безпеки під час технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів» Правил охорони праці на автомобільному транспорті (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.08.2012 р. за №1299/21611) та п.п. 15,16 розділу УІ «Правил монтажу демонтажу шин» правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорії L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі. Отже, позивачі вважають, що саме ОСОБА_5 як власник станції технічного обслуговування автомобілів, на якій встановлені механізми підвищеної небезпеки є субєктом відповідальності за п.2 ст.1187 ЦК України, оскільки відповідно до п.106 Переліку робіт з підвищеною небезпекою (затверджено наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 №15) монтаж, демонтаж і накачування шин автотранспортних засобів є видом робіт з підвищеною небезпекою.

Тому, з посиланням на вимоги ст.ст. 23, 1166, 1167 ч.2, 1168 ч.2, 1187 ЦК України ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять стягнути із ОСОБА_5 на їх користь моральну шкоду, заподіяну смертю батька ОСОБА_6 у розмірі 400000 гривень.

Позивач ОСОБА_3 зазначив, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства та перебував на утриманні батька ОСОБА_6, тому із посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1167 ч.2, 1168 ч.2, 1187 ч.2, 1200, 1202 ЦК України просить стягнути із відповідача шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_6 у розмірі мінімальної заробітної плати 1218 грн., щомісячно, на термін його інвалідності та 200000 грн. моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_4 із посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1167 ч.2, 1168 ч.2, 1187 ч.2, 1200, 1201, 1202 ЦК України просить стягнути із відповідача шкоду, заподіяну смертю її чоловіка ОСОБА_6 у розмірі мінімальної заробітної плати 1218 грн. щомісячно, довічно; витрати на спорудження памятника у розмірі 37 500 грн.; моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Позивачі та їх представник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що ОСОБА_6 був добрим батьком, підтримував їх, між ними був міцний родинний звязок і для них його смерть була страшним стресом, особливо для ОСОБА_9, який є інвалідом, оскільки батько проживав з ним, опікувався ним. Тому вважають, що оскільки відповідач ОСОБА_5 є власником джерела підвищеної небезпеки, а саме станції технічного обслуговування по шино монтажу, то повинен нести відповідальність незалежно від вини. Разом з тим відповідач немав дозволу на проведення таких робіт та не вжив належних заходів щодо безпеки.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_10 позов не визнали, пояснили, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 25.09.2006 р. відповідач передав своєму сину ОСОБА_8, який з 2006 року являється підприємцем, приміщення станції. Крім цього передав обладнання легкового шино монтажу, а син придбав обладнання для вантажного шино монтажу, тому шино монтажем займався ОСОБА_8, а відповідач лише займався техоглядом автомобілів. Зазначили, що саме приміщення не є обєктом підвищеної небезпеки, а вирок суду, яким засуджено ОСОБА_8 підтвердив, що саме ОСОБА_8 на відповідній правовій підставі, а саме на підставі договору оренди, використовував обладнання, яке є джерелом підвищеної небезпеки, тому ОСОБА_5 є неналежним відповідачем, який немає жодної причетності до даного злочину. Вирок суду від 01.11.2013 р., яким встановлені всі обставини загибелі ОСОБА_6 вступив в законну силу, тому відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є обовязковим для суду, який розглядає цивільну справу. Зважаючи на встановлені вироком обставини немає цивільно-правової підстави для відповідальності ОСОБА_5 Власник несе відповідальність, коли злочин вчинила особа, яка перебуває з ним у трудових відносинах. ОСОБА_8 був підприємцем і самостійно здійснював підприємницьку діяльність, і не перебував в трудових відносинах із ОСОБА_5. Вказали що висновок експертизи для суду не є обовязковим і спростовується іншими доказами. Навіть якщо припустити, що печатка на договорі оренди та актах передачі обладнання була проставлена пізніше 2011 року, з цього виходить, що на час смерті ОСОБА_6,08.10.2012 року договір оренди існував. Просять відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, позивачка ОСОБА_4 є вдовою загиблого ОСОБА_6, з яким вона перебувала в юридичному шлюбі та від сумісного життя з яким мають трьох дітей сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (інваліда 3 групи), які є позивачами у справі, що підтверджується даними про реєстрацію шлюбу та копіями свідоцтв про народження дітей (т.1 а.с.67,136,137,138).

08.10.2012 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.135).

Згідно акту №1 від 21.02.2013 р. про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, акту від 21.02.2013 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку, ОСОБА_6 помер 08.10.2012 р. від настання нещасного випадку (т.1 а.с.56-62). З даних актів вбачається, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку є ОСОБА_8 ФОП, який перед накачуванням шини на розбірних ободах з болтовим зєднанням не закріпив півдиски на всі дванадцять болтів, чим порушив вимоги п.8.16 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті».

В силу ст.1187 ч.ч.1,2 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З договору оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2006 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 випливає, що ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 нежитлове приміщення майстерні по ремонту автомобілів площею 437 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Бродівський район, с.Гаї Смоленські 443 км траси Київ-Чоп (т.1 а.с.106-109). Крім приміщення майстерні 25.09.2006 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 обладнання, а саме легковий шино монтажний станок ЕЕ 4890 ib; балансувальний стенд EE950; домкрат пневматичний дві гофри 3-х тон; домкрат гідравлічний марки vitol.miol.frame; стенд виміру розвалу-сходження коліс марки HESHBON.3., що стверджено відповідними актами (а.с.110-111).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вироку Бродівського районного суду Львівської області від 01.11.2013р. (а.с.88-93) ОСОБА_8 було визнано винним по ст.272 ч.2 КК України та стягнуто в користь ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди по 25 000 моральної шкоди.

Вироком суду встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_8, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на станції технічного обслуговування в с.Гаї-Смоленські Бродівського району та, будучи особою відповідальною за дотримання правил безпеки під час виконання робіт по демонтажу і накачуванні шин автотранспортних засобів, що відповідно до п.106 Наказу № 15 від 26.01.2005 року Державного Комітету України з нагляду за охороною праці Про затвердження переліку робіт з підвищеною небезпекою, відносяться до категорії робіт із підвищеною небезпекою, 08 жовтня 2012 року приблизно о 12-й годині усупереч вимогам вищевказаного наказу допустив до роботи по демонтажу шин автотранспортних підприємств на станції технічного обслуговування громадянина ОСОБА_11, який всупереч вищевказаного наказу, не пройшов спеціального навчання і щорічної перевірки знань з питань охорони праці під час виконання робіт з підвищеною небезпекою і не мав відповідних знань і навичок в даній галузі. ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.5 Закону України Про охорону праці не був проінформований про умови праці і небезпечні виробничі фактори. ОСОБА_8 всупереч п.2.10 Правил охорони праці на автомобільному транспорті, який затверджений наказом МНС України № 964 від 09.07.2012 року, не забезпечивши на робочому місці з підвищеною небезпекою технологічних карт і відповідно не забезпечивши їх виконання, спільно із ОСОБА_11 почав демонтаж колеса до навантажувача Стальова Воля, яке було надано для ремонту ПП Західний Буг. Під час закінчення робіт по ремонту колеса цього ж дня, приблизно о 17-й годині, на територію станції технічного обслуговування прибув ОСОБА_6, який повинен був забрати відремонтоване колесо до навантажувача Стальова Воля і пройшов у небезпечну зону, де в цей час закінчувався ремонт колеса. Після складання півдисків колеса ОСОБА_8, нехтуючи вимогами п.8.16 Правил охорони праці на автомобільному транспорті, що зобовязують працівників перед накачуванням шин на розбірних ободах з болтовим зєднанням переконатися, що всі гайки затягнені однаково відповідно до документації з технічного обслуговування автомобілів і не допускати до експлуатації ободи, у яких немає хоч би однієї гайки, знаючи, що 8 болтів для зєднання між собою півдисків колеса відсутні і розрив камери колеса під час накачування може призвести до відєднання між собою півдисків, які не були належним чином закріпленні, проявивши злочинну самовпевненість, не забезпечивши повного зєднання на півдисків колеса дав вказівку ОСОБА_11 накачувати колесо, а сам залишив приміщення станції приміщення технічного обслуговування, не переконавшись у тому, щоб у приміщенні, де відбуваються роботи із підвищеною небезпекою відсутні сторонні особи. В ході виконання робіт по ремонту і накачування колеса у небезпечній зоні приміщення станції технічного обслуговування перебував ОСОБА_6, який спостерігав за цим у безпосередній близькості. Під час накачування колеса за допомогою компресора ОСОБА_11 камера колеса вибухнула, в результаті один з півдисків був вирваний із шини і відлетів у напрямку, де знаходився ОСОБА_6, в результаті чого ОСОБА_6, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 140 від 01.07.2013 року, отримав тупу травму грудної клітки у вигляді множинних двобічних переломів ребер, перелому грудини, які супроводжувались ушкодженнями внутрішніх органів (серця, легень, аорти), масивною внутрішньою кровотечею від чого він помер на місці події, а ОСОБА_11, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 95 від 08 травня 2013 року, отримав перелом фаланги 2-го пальця лівої кисті, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 порушив правила безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою на підприємстві, будучи особою, яка зобов?язана була їх дотримуватись і дане порушення спричинило шкоду здоров?ю потерпілого і загибель людини.

Відповідно до ч. 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано переконливих доводів та належних доказів на обґрунтування того, що ОСОБА_5 є належним субєктом відповідальності за ч.2 ст.1187 ЦК України.

Висновок експерта №4687/4688 від 31.01.2017 р. про те, що відтиски круглої печатки ФОП ОСОБА_5, які знаходяться на таких документах як: договір оренди нежитлового приміщення, укладений 01 липня 2006 року ФОП ОСОБА_5 орендодавцем, з однієї сторони і ФОП ОСОБА_8 орендарем з іншої сторони; акт прийомупередачі приміщення та обладнання, складений 25.09.2006 року фізичними особами-підприємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_8; акт прийомупередачі обладнання, складений 25.09.2006 року фізичними особами-підприємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_8, нанесені пізніше 2011 року (т.1 а.с.225-228) суд, з врахуванням положень ст.147 ч.6 ЦПК України, оцінює поряд з іншими належними та допустимими доказами у справі.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» визначено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно ст. 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

А тому з врахуванням пояснень сторін, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що висновок експерта не спростовує доведених в судовому засіданні обставин щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди відповідачем ОСОБА_5

За таких обставин, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі ст.ст.1166,1167,1168,1187 ЦК України, керуючись ст.ст.8,10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та шкоди завданої смертю потерпілого власником джерела підвищеної небезпеки відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_12