Справа № 369/5497/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1596/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 01.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про зняття арешту з майна та виселення,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 16.02.2007 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ постановою АА № 300548 на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 було накладено арешт. Позивач є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні.

В подальшому позивач неодноразово звертався до ВДВС із заявами про зняття арешту, однак на особистому прийомі у державного виконавця Бассараб Т.Ю. йому було відмовлено у знятті арешту з майна та порекомендовано звернутись до суду.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив зобовязати ВДВС зняти арешт з майна АДРЕСА_2, а саме з будинку площею 62,3 м та земельної ділянки пл. 0,1989 га.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що при накладенні арешту державним виконавцем не було передано арештоване майно на зберігання стягувачу, чим було порушено порядок здійснення державним виконавцем накладення арешту. На даний час він є власником цього арештованого майна і вважає, що наявність арешту порушує його права власника.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов про зняття арешту з майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2007 року державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2816 виданого 13.11.2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в сумі 257 000 грн.

Згідно даної постанови державним виконавцем накладено арешт на майно боржника а саме, квартиру АДРЕСА_3.

17 лютого 2007 року ОСОБА_3 померла і спадщину після неї прийняла ОСОБА_4 відповідно до заяви про прийняття спадщини від 16 квітня 2007 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2009 року проведена заміна боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_4 у вищезгаданому виконавчому провадженні.

Відповідно до свідоцтва про право власності та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 належало на праві власності 1/2 частини житлового будинку в м. Боярка по вул. Карла Маркса, 97-А.

На даний час у провадженні ВДВС Києво-Святошинського РУЮ перебуває виконавче провадження № 45035055 з виконання виконавчого листа № 2-2816 виданого 13.11.2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в сумі 257 000 грн.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що арешт з-під якого позивач просить звільнити майно був накладений по виконавчому провадженню яке на даний час триває та відповідно по якому проводяться виконавчі дії, то суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні таких вимог позивача.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був стягувачем у виконавчому провадженні, а на даний час є власником майна, на яке накладено арешт, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Тобто на даний час його вимоги як стягувача задоволені, отже арешт обмежує його права власника.

Отже, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов»язати відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції зняти арешт з кв.№2 будинку № 97-А по вул..Хрещатик в м.Боярка та земельної ділянки площею 0,1989 га за адресою м.Боярка, вул..Хрещатик 97 А, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 грудня 1997 р. серії І-КВ № 061239, який був накладений постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 16 лютого 2007 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді