Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4201/16-ц
Провадження №: 2/332/131/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У своєму позові позивач вказав, що 12 березня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № /Т/973809 на споживчі потреби, згідно з умовами п. 2.1. якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені Кредитним договором строки.

Відповідно до п.п. 2.1.1. Кредитного договору процента ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу.

Згідно п.п.2.1.2 Кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 1000,00 грн., що розраховується як 2,00% від суми кредиту вказаного в п. 2.1. кредитного Договору, та включається в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п.п. 2.1.3. Кредитного договору погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючі з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2033,55 грн. з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 11 березня 2018 року на умовах, визначених Кредитним договором, згідно додатку № 1, що є невід'ємною частиною Кредитного договору.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору надання кредиту проводиться 12 березня 2013 року, шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку позичальника через касу Банку.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору днем надання Кредиту вважається день перерахування грошових коштів з позичкового рахунку позичальника згідно з умовами Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 4.3.3. п. 4.3. Кредитного договору позичальник зобов'язаний суворо дотримуватися положень Кредитного договору; погасити банку в повному обсязі кредит в строк, встановлений в п.п. 2.1.3. Кредитного договору (п.п. 4.3.4); сплачувати банку проценти та комісії в строки, встановлені в п.п. 2.1.3. Кредитного договору (п.п. 4.3.5.), тощо.

Банк виконав свої зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі надавши кошти позичальнику.

В порушення умов Кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту, сплату комісій та сплату нарахованих процентів за користування кредитом в обумовлені договором строки.

Відповідно до п.п. 4.2.4. п. 4.2. Кредитного договору банк має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій за кредитним договором, зокрема, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів та/або комісії щонайменше на ЗО календарних днів, тощо.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу позичальник сплачує банку штраф у розмірі 350,00 грн. за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на 18.10.2016р. прострочена заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором становить 45859,66 грн., яка складається з:

-по тілу кредиту строкова заборгованість - 34169,45 грн.,

- прострочена заборгованість - 19166,79 грн.;

- по відсоткам строкова заборгованість - 7,76 грн., прострочена заборгованість - 7,39 грн.;

- комісія за обслуговування кредиту строкова - 9932,45 грн., прострочена - 9932,45 грн.

- штраф по кредиту- 1750,00 грн.

У своєму позові позивач просить тягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "АКТАБАНК" заборгованість за Кредитним договором № /Т/973809 на споживчі потреби від 12 березня 2013 року в сумі 45859,66 гри., яка складається з:

- тіла кредиту - 34169,45 грн., в тому числі простроченого - 19166,79 грн.;

- відсотків - 7,76 грн., в тому числі прострочених - 7,39 грн.;

- комісії за обслуговування кредиту - 9932,45 грн., в тому числі простроченої - 9932,45 грн.

- штрафу по кредиту - 1750,00 грн., а також сплаченого ПАТ «АКТАБАНК» судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить позов задовольнити, а також надав письмові заперечення проти зустрічного позову, в яких просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, та просить розглянути справу без їх участі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає частково і просить розглянути справу без її участі. Крім того звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що 12 березня 2013 року між нею та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № /Т/973809, на споживчі потреби, на підставі якого, банк зобовязався надати кредит в сумі 50000 грн. під 0,01% річних за користування з кінцевим строком повернення до 11.03.2018 року. Відповідно до умов договору також встановлювалась щомісячна комісія в сумі 1200.00 грн.

Вона вважає, що зазначений у кредитному договорі обов'язок сплачувати крім відсотків за користування кредитом, ще й додаткову комісію в сумі 1200.00 грн. є таким, що суперечить нормам діючого законодавства, є несправедливою умовою договору щодо споживача відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", а тому є недійсним з моменту його укладання.

Встановивши в кредитному договорі обов'язок позичальника, щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, ПАТ «Актабанк» не було зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію мені надаються. При цьому нарахування комісії було проведено відповідачем та сплачено нею за послуги, що супроводжують кредит, за її рахунок , що є незаконним.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України є обов'язком банку, відповідно, виконання такого обов'язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Також, зазначила, що оскільки надання кредиту є виконання зобов'язання банка за кредитним правочином, то така дія не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником.

Крім того, оскільки відкриття та введення позичкового рахунку у зв'язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам і публічно - правовим обов'язком самої кредитної установи (банку), то такі дії жодним чином не можуть розглядатися як послуги, що надаються клієнту -позичальнику.

Вважає, що комісію банку за обслуговування кредиту не можна вважати її витратами за обслуговуванняє кредиту, оскільки такі витрати передбачені кредитним договором.

За таких обставин вважає, що умови кредитного договору, за якими вона повинна сплатити крім відсотків за користування кредитом, ще й додаткову щомісячну комісію, є несправедливими умовами договору та відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів"ці умови договору є недійсними.

У своєму зустрічному позові просить визнати недійсним пункт 2.1.2 . Кредитної угоди № /Т/973809 від 12.03.2013 року, укладеної між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1, визнати недійсним.

Дослідивши докази, суд приходе до висновку, що позов ПАТ «Актабанк» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних обставин.

Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № /Т/973809, на споживчі потреби, на підставі якого, банк зобовязався надати кредит в сумі 50000 грн. під 0,01% річних за користування з кінцевим строком повернення до 11.03.2018 року. Відповідно до умов договору також встановлювалась щомісячна комісія в сумі 1200.00 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст.203 цього Кодексу.

Згідно ч.І ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до п.З ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до діючого законодавства в сфері надання кредитних послуг, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Згідно ч.5 ст.11, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Суд вважає, що указані норми закону дають підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рц/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року, з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості спожйвача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, суд приходе до висновку, що позов ПАТ «Актабанк» знайшов частково свої обґрунтування та докази у судовому засіданні і тому підлягає частковому задоволенню. Зустрічний позов ОСОБА_1 повністю знайшов своє обґрунтування і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.208,209, 212,215 ЦПК України, ст. 6 Конвенції прав людини та основоположних свобод, статтями 42, 55 Конституції України, ст. ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.216, ч.2 ст.628, ст. 1011, ст. 1013, ч.1 ст.1022, ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України; ч.1 ст.23, ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність"; ст.ст.11,18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Актабанк» штраф в сумі 1750 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним п.2.1.2 кредитної угоди № /Т/973809 від 12.03.2013 року, укладеної між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Актабанк» судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної чинності після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.О.Мєркулова