Справа № 489/3178/16-ц
Номер провадження 2/489/137/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" (далі-позивач) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі-відповідачі) про розірвання договору найму, виселення та стягнення заборгованості,

встановив

У червні 2016 року позивач звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що основним видом діяльності товариства є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Кімнати № 319 та 322 належить позивачу на праві власності, в зазначених кімнатах зареєстровані та проживають відповідачі на підставі укладеного договору найму.

Зазначає, що відповідачі користуються кімнатами № 319, 322, але з 2013 року не сплачують за користування найманим житлом, внаслідок чого за відповідачами утворилась заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідачі систематично порушують чинне законодавство та не сплачують плату за проживання у гуртожитку у повному обсязі, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 6885,86 грн., 3% річних - 246,12 грн., інфляційні втрати - 1984,07 грн. та судовий збір; розірвати договір найму та виселити відповідачів з кімнат №319, 322 без надання іншого житла.

17.10.2016 до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява. Просив суд розірвати договір найму та виселити відповідачів з кімнати 319 гуртожитку; виселити ОСОБА_5 з кімнати 322, що знаходиться в гуртожитку; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 6885,86 грн., 3% річних в розмірі 246,12 грн. та сплати інфляційних у розмірі 1984,07 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гуртожиток за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" на праві спільної часткової власності. Основним видом діяльності ТОВ "Ніконджитбудсервіс" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

16.05.2003 між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір користування площею проживаючими в гуртожитку ТОВ "НІКОНДЖИТБУДСЕРВІС", згідно до якого наймодавець передав наймачу в користування кімнати №319, 322 у гуртожитку №128 за адресою: вул. Космонавтів в м. Миколаєві.

ОСОБА_6 з договором від 07.12.2011 ОСОБА_1 передала позивачу блок 320-322, що складається з житлових кімнат №320, 321,322, нежитлових приміщень літ. 158,168 в будинку за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві для здійснення позивачем підприємницької діяльності. Договір укладено строком на 12 місяців з правом пролонгації на той же строк, якщо жодна із сторін не повідомить іншу про його розірвання. (згідно з п. 6.2 цього договору).

Відповідно до договору від 07.04.2011 ОСОБА_8 передала позивачу частину блоку 318-319, що складається з житлових кімнат №318, 319, нежитлових приміщень літ. 158,159 в будинку за адресою: вул. Космонавтів, 128 в м. Миколаєві (а саме кімнату №319) для здійснення позивачем підприємницької діяльності. Договір укладено строком на 12 місяців з правом пролонгації на той же строк, якщо жодна із сторін не повідомить іншу про його розірвання. (згідно з п. 6.2 цього договору).

Судові рішення якими за третіми особами визнано право власності скасовані.

Відповідач ОСОБА_7 змінила прізвище на "Аксьонова".

Витрати за комунальні послуги входять до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується (пункти 2.3. і 4.1 договору).

У пункті 7.1 договору зазначено, що договір вважається пролонгованим на один рік, якщо жодна зі сторін не пізніше чим за один місяць не повідомить другу про розірвання договору

Пунктом 2.2 договору сторони передбачили, що Товариство має право на розірвання договору у випадку невнесення ОСОБА_7 плати за проживання протягом двох місяців з дня настання строку платежу та в інших випадках, передбачених цим договором.

04.11.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору з підстав порушення його умов щодо оплати за користування гуртожитком, отримане відповідачем 07.11.2014.

23.02.2016 за вих. №58 на адресу відповідача направлено пропозицію укласти договір на новий строк.

Відповідно до повідомлення від 30.08.2013 за №255 розмір оплати за проживання в гуртожитку становить 420,00 грн., починаючи з 01.09.2013.

ОСОБА_6 повідомлення від 05.06.2014 за №111 розмір оплати за проживання в гуртожитку становить 470,00 грн., починаючи з 01.07.2014.

ОСОБА_6 повідомлення від 14.09.2015 за №408 розмір оплати за проживання в гуртожитку становить 680,00 грн., починаючи з 01.10.2015.

30.08.2013 за Вих. №255 відповідача було повідомлено про існуючу заборгованість.

На адресу відповідача знову було надіслано повідомлення про існуючу заборгованість від 04.11.2014 за вих. №504, про що свідчить рекомендоване повідомлення з підписом отримання відповідачем.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 793 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 ст. 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

ОСОБА_6 з п. 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради можуть бути виділені приміщення для проживання сімей.

З матеріалів справи вбачається, що гуртожиток за адресою: вул. Космонавтів, 128, в м. Миколаєві дотепер має статус «для поодиноких громадян». Проте, відповідачі проживають у приміщеннях, що знаходяться у їх відособленому користуванні.

ОСОБА_6 ч. 2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

ОСОБА_6 ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї.

Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

В матеріалах справи наявна копія письмового повідомлення ТОВ «Ніконджитбудсервіс» відповідача про розірвання укладеного договору найму у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо внесення плати за житло, яке відповідач отримав 14 березня 2016 року.

Зазначене свідчить про те, що відповідач належним чином був повідомлений про розірвання договору найма приміщення у гуртожитку, як це зазначено у положеннях ст. 825 ЦК України.

Пунктом 38 Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 визначено, що плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

ОСОБА_6 умов договору відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за проживання у гуртожитку за встановленими ставками (п. 2 договору).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків щодо своєчасного внесення плати за проживання у гуртожитку за встановленими ставками утворилась заборгованість за період 01.07.2013 по 31.05.2016 у розмірі 6885,86 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач не в повному обсязі проводив оплату за надані послуги з урахуванням змінених тарифів. Про зміну розміру тарифів відповідач своєчасно повідомлявся. Докази невідповідності вказаних тарифів вимогам законодавства у матеріалах справи також відсутні.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до актового запису про шлюб від 09.07.2014 відповідач ОСОБА_5 змінила своє прізвище на "Железняк" у зв'язку з укладенням шлюбу.

В заяві про уточнення позовних вимог від 17.10.2016 позивач зазначив, що відповідно до складеного акту працівниками ТОВ "Ніконджитбудсервіс" ОСОБА_4 фактично не проживає в кімнатах 319, 322 протягом останніх трьох років. В цих кімнатах проживає відповідач разом зі своїм сином. На цю обставину вказав і представник відповідача. Зі слів представника позивача на відповідача ОСОБА_4 не нараховувалась заборгованість з оплати за користування гуртожитком.

За таких обставин, враховуючи, що плата за проживання ОСОБА_4 не нараховувалась і вона не проживає в спірних приміщеннях, вимоги позивача до ОСОБА_4 є такими, що не підлягають задоволенню.

24.01.2017 до суду від відповідача ОСОБА_9 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано заборгованість за період з липня 2013 по травень 2016. Представник позивача вказала, що відповідачем проводилась оплата заборгованості у розмірі більшому ніж місячна плата, чим визнала заборгованість, що перериває строк позовної давності.

Отже, вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 246,12 грн., та інфляційних нарахувань у розмірі 1984,07 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки задоволено вимоги про розірвання договору найму в частині кімнати № 319 відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення, бо у них залишається право користування кімнатою № 322.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

ОСОБА_6 зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Оскільки до відповідача 2 звернено лише вимогу про його виселення з кім. №319 гуртожитку і така вимога підлягає задоволенню, то з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог - (1378,00 грн./2=698,00 грн.), решта - з відповідача 1, тобто 2067,00 грн. = 1378 грн.+698 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму, виселення та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовити.

Розірвати договір користування житловою площею від 16 травня 2003 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніконджитбудсервіс» та ОСОБА_2 в частині найму кімнати №319.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнати № 319 гуртожитку по вулиці Космонавтів, 128 у місті Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кім. 319, 322 в м. Миколаєві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" заборгованість з оплати за користування гуртожитком в сумі 6885,86 грн., 3% річних в розмірі - 246,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 1984,07 грн., що разом складає 9116 (дев'ять тисяч сто шістнадцять) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" судовий збір у розмірі 2067 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" судовий збір у розмірі 689 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв