УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЖуравельВ.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсною вимоги щодо порушення основного зобов'язання за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Кей-Колект» про визнання недійсною вимоги щодо порушення основного зобов'язання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_4 повернуто заявнику, для подання до належного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу повернути до суду першої інстанції, для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви для подання до належного суду, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ст. ст. 109, 121 ЦПК України, ст. 93 ЦК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що місцезнаходженням відповідача є адреса, яка зазначена в позові, а саме: м. Київ, вул. Межигірська, 22, а тому дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає процесуальному закону.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсними вимоги ТОВ «Кей-Колект» про сплату заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

При вирішенні питання щодо підсудності спору суди правильно виходили з того, що правила виключної підсудності передбачені ч. 1 ст. 114 ЦПК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик