23 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Бондаренко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, посилаючись на наступне.
Квартира АДРЕСА_1 раніше належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 16 листопада 1994 року та зареєстрованого у Сєвєродонецькому МБТІ за № 616 від 09 січня 1995 року. В квартирі були зареєстровані: ОСОБА_3 з 29 квітня 1974 року та ОСОБА_2 з 17 квітня 1992 року, але фактично в квартирі проживала ОСОБА_3 до 2005 року. 25 жовтня 1996 року ОСОБА_2 знявся з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_2 та вибув на постійне місце мешкання до США. ОСОБА_3 15 березня 1997 року свою 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 заповідала своєму синові ОСОБА_4. З червня 2005 року разом з бабусею, ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_3 після закінчення школи стала мешкати її онука ОСОБА_5. 24 липня 2007 року ОСОБА_5 зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_3, так як її батьки продавали квартиру, де вона разом з ними раніше була зареєстрована, які переїжджали мешкати до смт. Сиротине. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 померла. 27 жовтня 2007 року, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, ОСОБА_5 змінила своє дівоче прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_1. Після народження дітей, ОСОБА_1 зареєструвала в квартирі АДРЕСА_1 дітей, а саме: 30 травня 2008 року сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а 28 травня 2014 року сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Після смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_4 у шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 була його дочка, ОСОБА_1, яка прийняла і отримала спадщину та стала співвласницею квартири АДРЕСА_1. Таким чином, на даний час, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 з літа 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року разом з бабусею, а з 06 вересня 2007 року по сьогоднішній день користується, утримує, ремонтує, сплачує усі необхідні платежі в цілому за квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з жовтня 1996 року, тобто вже 20 років, не з'являвся, витрати по її утриманню не несе, зареєстрований у спірній квартирі був лише з 17 квітня 1992 року по 26 жовтня 1996 року, але в цей час теж в квартирі не мешкав та не сплачував комунальні послуги за неї. В квартирі АДРЕСА_1 на даний час зареєстрована та проживає лише ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Позивач ОСОБА_1 не приховувала факт володіння нею в цілому квартирою АДРЕСА_2 Також вона на протязі з літа 2005 року по сьогоднішній день користується та володіє безперервно квартирою АДРЕСА_2 сплачує у цілому усі необхідні платежі, проводить ремонт та повне утримання квартири. Якщо б позивач всього цього не робила у повному обсязі, то спірна квартира за 11 років просто прийшла б у поганий стан та назбиралися за неї великі комунальні борги та, крім того, спірна квартира могла би зруйнуватися.
В судовому засіданні представник позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.
В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 12.03.2008 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 24.07.2007 року за адресою: АДРЕСА_4.
Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 16.11.1994 року згідно з розпорядженням (наказом) № 6237 від 10.11.1994 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5.
З копії домової книги для прописки громадян, які мешкають в квартирі АДРЕСА_5 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 25 жовтня 1996 року знятий з реєстраційного обліку у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до США.
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 07 березня 1961 року Сєвєродонецьким міським бюро ЗАГС Луганської області, ОСОБА_8 (російською) народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 217. Батьком записаний ОСОБА_9 (російською), матір'ю - ОСОБА_10 (російською).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що складено відповідний актовий запис № 1166.
Відповідно до копії заповіту серії ААЕ № 553802, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., за № 927 від 15 березня 1997 року, ОСОБА_3 заповіла належну їй 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, своєму сину - ОСОБА_4.
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 08 вересня 1987 року Сєвєродонецьким міським ЗАГС Луганської (Ворошиловградської на момент видачі свідоцтва) області, ОСОБА_12 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1480. Батьком записаний ОСОБА_8 (російською), матір'ю - ОСОБА_13 (російською).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 09 березня 2016 року Виконавчим комітетом Сиротинської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що складено відповідний актовий запис № 2.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6, виданого 27 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 27 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 788. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_14.
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого 27 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 388. Батьком записаний ОСОБА_14, матір'ю - ОСОБА_1.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_8, виданого 15 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 392. Батьком записаний ОСОБА_14, матір'ю - ОСОБА_1.
З копії довідки № 3507, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 03.11.2016 року вбачається, що в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкала без реєстрації з 2005 року по даний час.
Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом серія НВА № 633121, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. № 3296 від 01 листопада 2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, успадкувала після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, 1/2 частку квартири АДРЕСА_5.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 78626358 від 23.01.2017 року вбачається, що право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4, належить ОСОБА_1.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 володіла та користувалася всією квартирою АДРЕСА_1 з 25 жовтня 1996 року, тобто з моменту зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до США, а отже загальний строк володіння ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 (для набуття права власності за набувальною давність) складає більше 16 років, тобто до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач або представник позивача в позовній заяві чи окремих клопотаннях не наполягали на стягненні судових витрат з відповідача, у зв'язку із чим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, яка належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін