Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_11 Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_11 склала заповіт, посвідчений 1 червня 2004 року секретарем Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за яким належний їй житловий будинок заповіла своєму онукові ОСОБА_5 На підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2012 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 11/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11

Позивач зазначала, що вона є дочкою спадкодавця і відноситься до першої черги спадкоємців за законом, на момент смерті матері досягла пенсійного віку, а тому вважала, що має право на обов'язкову частку у спадковому майні, що становить 1/12 частини вищезазначеного житлового будинку. Нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

В обґрунтування причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 зазначала те, що на момент смерті матері у неї тяжко хворів чоловік, який потребував постійного догляду та помер через три місяці після смерті матері. Оскільки смерть як матері, так і чоловіка, негативно відобразилася на її здоров'ї, внаслідок чого вона неодноразово зверталася за медичного допомогою та проходила курс лікування, а тому звернутися до нотаріуса не могла.

У зв'язку з цим позивач просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати за нею право власності на 1/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення її позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4, оскільки зазначені нею причини пропущення строку не можуть бути визнані поважними у розумінні ст. 1272 ЦК України, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому суди взяли до уваги тривалість пропущення такого строку та надали належну оцінку доводам позивача щодо причин пропущення нею строку для подання заяви про прийняття спадщини та подання цього позову до суду через 4 роки і 2 місяці після відкриття спадщини.

Наведені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_4 є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: