АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/702/17 Справа № 202/480/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Дніпро

28 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с.1-2/.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено /а.с. 156-158/.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.169-172/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Судом встановлено, що 19 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банком було відкрито відповідачу картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальну» строком дії 2 роки.

Згідно договору був встановлений кредитний ліміт в розмірі 2500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

При цьому в п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, які відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів.

У порушення умов спірного договору відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 3368 грн. 62 коп., з яких: 2478,07 грн. - заборгованість за кредитом та 890,55 грн. - заборгованість за процентами, яку було стягнуто з ОСОБА_2 судовим наказом, виданим 19 вересня 2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська /а.с.44/.

Згідно з рахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», на прострочену заборгованість за кредитом відповідачу за період з 22 січня 2013 року по 22 січня 2016 року нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 4835,26 грн. /а.с.3-4/.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором був зроблений відповідачем 4 вересня 2007 року /а.с.3 на звороті/.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення неправильно було визначено строк позовної давності. Крім того, судом не було враховано здійснення позивачем останнього платежу 26 листопада 2013 року в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання з боку відповідача свого боргу у звязку з чим перебіг позовної давності переривається. Проте з наведеними твердженнями колегія суддів не може погодитись, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати /статті 251, 252 ЦК України/.

Відповідно до умов договору строк дії картки 2 роки, тобто до 19 вересня 2008 року. Судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за заявою позивача був виданий судом 19 вересня 2008 року, а з дійсним позовом банк звернувся до суду лише 27 січня 2016 року, тобто з пропуском строку визначеним ст.257 ЦК України.

Щодо посилань апелянта про переривання строку позовної давності, слід зазначити наступне. Згідно виписки по рахунку боржника встановлено, що 26 листопада 2013 року Банком було здійснено останнє списання з рахунку відповідача, проте це не є дією боржника, що свідчить про визнання нею свого боргу. Відповідно п.5.4 договору банк залишив за собою право примусового списання грошових коштів з будь-якого рахунку клієнта в рахунок погашення виниклою заборгованості, також це не заперечується позивачем, даний платіж було здійснено самим банком шляхом переказу з іншого рахунку, що спростовує вчинення відповідачем будь-яких дій, які би могли свідчити про визнання боргу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення процесуального та матеріального права є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_3