г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2752/16-ц
Номер провадження 2/213/326/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В.

за участю секретаря судового засідання Зубко О.С.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_4 Інгулецької районної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вони знаходились в зареєстрованому шлюбі, під час якого народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також з ними проживав її син від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23.04.2004 року відповідачу та членам його сімї було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1. Квартира не приватизована, в ній зареєстровані позивач, відповідач, їхня спільна донька та мати позивача. Позивач зазначає, що відповідач у березні 2015 року повідомив її про те, що перебуваючи в зоні АТО він знайшов іншу жінку, з якою в них тривалі стосунки, та має намір жити з нею. У жовтні 2015 року по теперішній час він не мешкає у спірній квартирі, створив іншу сімю, вивіз з квартири усі речі, та більш ніж 6 місяців мешкає по вул. Грецька (ОСОБА_7), буд. 41, с. Новомлинівка, Розівський район, Запорізька область. Усі затрати по сплаті комунальних послуг несе мати позивача, включаючи і послуги за відповідача, який фактично в квартирі не проживає з липня 2015 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користуватися вищезазначеною квартирою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що відповідач вдруге одружився, має іншу сім,ю та інше місце проживання. Зазначила, що з квартири виїхав добровільно та не проживає там довгий час.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, проти їх задоволення заперечував. Зазначив, що перебував в зоні АТО до жовтня 2015 року, після цього лікувався, перебував у лікарнях. З позивачем посварились, шлюб розірвали, проживав з іншою жінкою в Запорізькій області. Зазначив, що на даний час одружився, але стосунки такі, що постійно не проживає. Іноді ночує у знайомого ОСОБА_8, іноді у ОСОБА_9 Зазначив, що позивач не впустила його проживати в спірну квартиру коли він повернувся з АТО, та не пускала в квартир тиру 26.05.2016р., в останню дату викликала поліцію.

У наданих суду письмових запереченнях представник відповідача ОСОБА_10 зазначила, що відповідач, як молодий спеціаліст, дійсно отримав ордер на своє імя та членів його сімї на квартиру АДРЕСА_2 (Мануїльського) в м. Кривому Розі. За вказаною адресою зареєструвалась позивач разом зі своєю матірю. 17.08.2014 року відповідача було направлено в зону АТО для виконання воєнних обовязків. Там його було поранено. У звязку з цим у позивача виникло до нього неприязне відношення і 21.07.2015 року рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу шлюб між ними було розірвано. 30.10.2015 року відповідач повернувся із зони АТО до себе додому, однак позивач його не впустила. Коли він приїжджав у відпустку, позивач також його не впускала, і навіть сама викликала поліцію з приводу того, що він намагається потрапити до квартири. Отже, відповідач не мешкає у квартирі не тому, що не бажає, а тому що позивач його не допускає до приміщення і не дозволяє спілкуватися з донькою, яка у цій квартирі також мешкає. Тому дійсно він тимчасово проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. З 2015 року відповідач намагається потрапити у квартиру за місцем своєї реєстрації, оскільки іншого житла не має, постійно вимушений проживати у своїх друзів та на зйомних квартирах, за оренду яких йому доводиться сплачувати чималі кошти. Йому дуже важко сплачувати за оренду зі своєї пенсії по інвалідності, з якої він також сплачує аліменти позивачу на утримання доньки. Вважає, що відповідача не можливо визнати відсутнім за місцем реєстрації без поважних причин і неможливо визнати його таким, що втратив право користування квартирою. Тому у позові слід відмовити.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки не повідомив.

Суд, відповідно до ст.169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є сусідкою сторін. Вказала, що відповідача приблизно півтора року не бачила по Салтиківській, 9/9.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є сусідкою сторін, зазначила, що позивач чинить перешкоди в користуванні відповідачем квартирою по вул. Салтиківська, 9/9. Також підтвердила, що 26.05.2016р. позивач виганяла відповідача з квартири, він бажав змінити замок у вхідних дверях, оскільки не мав ключа від квартири, а позивач не надавала ключ, та в даній ситуації позивач викликала поліцію. Зазначила, що іноді відповідач ночує у неї бо позивач його не пускає, та йому немає куди йти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що разом з відповідачем перебував в зоні АТО. Зі слів відповідача йому відомо, що позивач не дає йому проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4. Крім того він допомагав йому вивозити з вказаної квартири речі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська (Мануїльського), 9 кв.9, перебуває у комунальній власності (а.с.11), наймачем квартири є відповідач.

За адресою: м. Кривий Ріг вул. Салтиківська (Мануїльського), 9 кв.9 зареєстровані: позивач, її мати ОСОБА_12, відповідач та малолітня дитина сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39).

Сторони по справі перебували в шлюбі з 26.10.2002 року, шлюб на даний час розірвано (а.с.7). На даний час відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_13 (а.с.105). 21.04.2015р. відповідач отримав посвідчення учасника бойових дій (а.с.68). Відповідач є інвалідом 3 групи (а.с.69).

Відповідно до акту від 30.05.2016 року, відповідач ОСОБА_3 у вказаному житловому приміщенні не проживає з липня 2015 року (а.с.10).

26.05.2016р. до чергової частини Інгулецького ВП надходив виклик від ОСОБА_1 за адресою вул. Мануільського (Салтиківська), 9/9 сімейна сварка (а.с.80-83). Вказане підтверджує покази свідків, щодо чинення позивачем відповідачу у користуванні квартирою, видно бажання відповідача проживати в квартирі, мати до неї доступ.

Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідачу чинили перешкоди у користуванні квартирою, суд вважає, що підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою немає.

Щодо твердження позивача, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання у відповідності до ст. 107 ЖК України.

Згідно копії Рішення виконкому від 18.05.2016р. №137 адреса проживання відповідача вказана вул. Грецька, 41, с. Новомлинівка, Розівський р-н Запорізької області (а.с.8). Суд зазначає, що даним документом підтверджується, що станом на травень 2016р. відповідач мешкав за вказаною адресою. Те, що вказана адреса була на той час його постійним місцем проживання не доведено, відповідач вказане оспорював, зазначав, що періодично там проживав з іншою жінкою, крім того зазначав, що після повернення з АТО позивач не пустила його проживати в спірну квартиру. Також суд зазначає, що в травні відповідач виявив бажання проживати, користуватись спірною квартирою, що підтверджується зверненням до поліції, та лише після цієї дати (26.05.2016р.) позивач звернулась до суду (листопад 2016р.), тобто знаючи бажання відповідача проживати та мати доступ до квартири. Відповідач не підтвердив, що вул. Грецька, 41, с. Новомлинівка, Розівський р-н Запорізької області є його постійним місцем проживання, та за цією адресою він вибув, натомість він зазначив, що на даний час не має постійного місця проживання, що підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8

Таким чином позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.71,72,107 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 74, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_4 Інгулецької районної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 15.05.2017р.

Суддя: В.В. Мазуренко