У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Заіки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільногірськ цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії та рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду з скаргою, згідно якої просить визнати дії начальника відділу ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по справі № 2-650/10 про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в розмірі 10615,28 грн. незаконними; скасувати постанову начальника відділу ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.12.2015 року; зобовязати начальника відділу ОСОБА_1, вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по справі № 2-650/10 щодо стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в розмірі 10615,28 грн., мотивуючи тим, що на виконанні у державного виконавця знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-650/10, виданого 01.11.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10615,28 грн. Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, вказаний виконавчий лист повернуто на підставі пункту 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», з чим не згодні, оскільки на адресу стягувача крім постанови про відкриття виконавчого провадження, та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, жодних документів щодо проведення виконавчих дій не надходило, чим порушено їх права як стягувача.

Представник заявника у судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги був повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 35).

Начальник Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, також зазначив, що проти скарги заперечує, так як в діях державного виконавця жодних порушень допущено не було. Стягувачем, строк для повторного предявлення виконавчого документа не було використано, але після надходження до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області клопотання представника ПАТ «Брокбізнесбанк» про місцезнаходження виконавчого документа, відділом було повторно направлено копію постанови про повернення виконавчого документа, на нову адресу стягувача (яка раніше взагалі не повідомлялась), для відома. (а.с. 18, 40-41).

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст.1291 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Державний виконавець, відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин тобто від 06.06.2015 року) зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а згідно із вимогами ч. 1 ст. 11 Закону вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.02.2017 р.

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувану (ст. 47, 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 6.06.2015р.) та закінчення виконавчого провадження (ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження» в редакції від 6.06.2015р.).

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 6.06.2015р., виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 6.06.2015р., виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 6.06.2015р., копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у начальника відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції перебув виконавчий лист № 2-650/10, виданий 01.11.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - 10615,28 грн., із яких: 10391,37 заборгованість по кредитному договору, 223,91 грн. - судові витрати.

Постановою державного виконавця від 21.12.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю майна яке оголошено в розшук, невиявленого протягом року з дня оголошення в розшук.

Разом з тим, як слідує з письмових пояснень державного виконавця, під час проведення виконавчих дій у боржника було виявлено наявність автотранспортного засобу, який відповідно до постанови державного виконавця від 05.01.2015 р. було оголошено в розшук, а 21.12.2015 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку із відсутністю майна яке оголошено в розшук, невиявленого протягом року з дня оголошення в розшук, однак матеріали виконавчого провадження або документи, підтверджуючі вказані обставини державним виконавцем під час судового розгляду справи не надані, рішення про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято до закінчення строку, встановленого вказаною нормою, тобто року з дня оголошення розшуку майна, докази на підтвердження проведення інших виконавчих дій, направлених на встановлення майна боржника та вжиття заходів по виконанню рішення суду також відсутні.

Таким чином, при поверненні виконавчого документу державним виконавцем не в повній мірі виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині вжиття усіх передбачених цим Законом заходів для виявлення майна боржника та виконання рішення суду.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнили вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту шляхом визнання дій державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві неправомірними, скасування постанови державного виконавця від 21.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 вжити передбачених законом заходів по виконанню рішення суду.

На підставі викладеного, ст. 129-1 Конституції України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017 р.), ст.ст. 31, 47, 48, 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.06.2015 р.) та керуючись ст.ст. 60, 383-388 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на дії та рішення державного виконавця - задовольнити.

Дії начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-650/10, виданого 01.11.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - 10615,28 грн. визнати неправомірними.

Постанову начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 від 21.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-650/10, виданого 01.11.2010 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» 10615,28 грн. заборгованості за кредитним договором скасувати.

Зобовязати начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 вжити передбачених законом заходів по виконанню рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по справі № 2-650/10 щодо стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в розмірі 10615,28 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня отримання її копії через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя : А.А. Борцова