У х в а л а

24 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитних договорів,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року, яка була подана після закінчення строку, установленого

ч. 1 ст. 325 ЦПК України, у якій заявник просила поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що її представник знаходився на лікуванні.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2016 року причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, були визнані судом неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків.

У лютому 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на виконання вказаної ухвали заявник надіслала заяву із наведенням причин пропуску строку на касаційне оскарження, які, на її думку, є поважними.

Разом з тим, зі змісту цієї заяви вбачається, що заявник посилається на ті причини пропуску строку на касаційне оскарження, які вже були визнані судом неповажними.

Крім того, з довідки, яка додана до матеріалів касаційної скарги, вбачається, що представник ОСОБА_3 перебував на лікуванні з

31 жовтня 2016 року, тобто після закінчення строку, установленого

ч. 1 ст. 325 ЦПК України. При цьому заявник не була позбавлена можливості звернутися до іншого представника для своєчасного оформлення та подання касаційної скарги.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від

03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 328 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Враховуючи викладене та те, що поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником не наведено, підстави для поновлення вказаного строку відсутні, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись абз. 2 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитних договорів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.К. Гримич