27 лютого 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О. О.
з секретарем Корнійчук В.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна,
ОСОБА_2 (далі - позивач), діючи через представника ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4
Позовну заяву мотивує тим, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності відповідачу, матері позивача ОСОБА_4 та її бабі ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Частку ОСОБА_5 від її імені ОСОБА_6 було подаровано ОСОБА_3 29 листопада 1998 року померла ОСОБА_4, яка за заповітом від 03 вересня 1998 року все своє майно заповіла позивачу. Позивач вчасно прийняла спадщину та отримала частку спадщини, а саме земельну ділянку в с. Городище Рівненського району Рівненської області. Так як частка померлої ОСОБА_4 на спірну квартиру не була виділена рішенням Рівненського міського суду від 24 грудня 2009 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/3 частку даної квартири. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частку спірної квартири позивач позбавлена можливості, так як відсутня реєстрація речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності на вказану квартиру. При спробі зареєструвати право власності померлої на частку спірної квартири на підставі судового рішення від 24 грудня 2009 року державний реєстратор відмовив в реєстрації, в зв'язку з неподанням документу, який підтверджує право власності, на підставі якого рішенням суду було визначено частку ОСОБА_4 на квартиру. Таким чином, не можливість реалізації права позивача на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 зумовлена відмовою відповідача надати Свідоцтво про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Отримати дублікат даного свідоцтва в КП «РМБТІ» позивач не може без згоди співвласника квартири. Позивач не може захистити своє право на спадщину, належну за заповітом після смерті матері, окрім як звернутися до суду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити. Також пояснила, що приватним нотаріусом ОСОБА_7 була вчинена нотаріальна дія, а саме передана вимога до ОСОБА_3 про надання оригіналу свідоцтва про право власності на житло в державну нотаріальну контору, ухвалою суду витребувано вказаний оригінал у ОСОБА_3, однак останній відмовляється надати вказаний оригінал і відповідно у позивача відсутня можливість оформити свої спадкові права.
Свідок ОСОБА_8, який являється сином позивача, в судовому засіданні показав, що його матір уповноважила його оформити її спадкові права, після смерті ОСОБА_4 З цією метою він неодноразово як усно, так і письмово звертався до відповідача надати оригінал Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 27 лютого 1996 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради народних депутатів. Направляв таку вимогу і через приватного нотаріуса ОСОБА_7, однак відповідач відмовляється надавати правовстановлюючий документ. Він особисто звертався в нотаріальну контору, КП «РМБТІ», до державного реєстратора, однак оформити право власності його матері ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 без оригіналу правовстановлюючого документу не має можливості.
У судове засідання відповідач не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Заслухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Як встановлено, квартира АДРЕСА_3 згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 1996 року належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
15 червня 2000 року ОСОБА_6, діючи від імені ОСОБА_5, подарував ОСОБА_3 належну на праві власності ОСОБА_5 1/3 частину вказаної квартири, що підтверджується договором дарування частини квартири від 15 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №1090.
29 листопада 1998 року померла ОСОБА_4, яка залишила заповіт на все майно на ім'я своєї дочки ОСОБА_2 Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером 2622 від 03 вересня 1998 року.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, а саме частку квартири АДРЕСА_3.
Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2009 року в справі №2-26/09р., яке залишено у вказаній частині без змін рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2010 року, за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 визначено право спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_4 за кожним.
За змістом досліджених судом рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2009 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2010 року було встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 08 жовтня 1999 року у справі №2-4368/09 задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, який має юридичне значення і встановлено, що ОСОБА_2 своєчасно на протязі шестимісячного терміну після смерті матері ОСОБА_4 вступила в управління і володіння спадщиною, прийняла її, яка відкрилася за заповітом ОСОБА_4 на належну останній частку квартири АДРЕСА_5.
Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Постановою від 21 червня 2016 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири №80, що в будинку №18, розташованому на вулиці А.Мельника в м. Рівному, належної ОСОБА_4, яка померла 29 листопада 1998 року, оскільки нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину , спадкоємцем не надано оригінала документа, що підтверджує право власності на вказану вище частку квартири, належну ОСОБА_4П, а також в матеріалах спадкової справи відсутні відомості, що підтверджують право власності на спадкове майно, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_12 відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на спірну квартиру, оскільки не подано документ, який підтверджує право власності, на підставі якого рішенням суду було визначено частку на квартиру.

28 грудня 2016 року комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило представника позивача, що для отримання дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру необхідна згода усіх власників.

Як слідує з пояснень представника позивача, показань свідка ОСОБА_8 оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру знаходиться у відповідача, який відмовляється його надати в Першу рівненську державну нотаріальну контору для оформлення спадкових прав ОСОБА_2 і отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 слідує, що відповідачу була надіслана заява ОСОБА_2 про необхідність надати у нотаріальну контору оригінал Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та технічний паспорт на спірну квартиру, однак вказана заява не була отримана відповідачем і конверт повернувся до приватного нотаріуса за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на частку квартири, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, спадкодавець ОСОБА_4 за життя мала право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, та заповідала її позивачу, що підтверджується документально, а тому відсутність у спадкоємця оригіналу цього документу не можуть бути підставою для позбавлення її права на спадщину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, через те, що у позивача не має іншої можливості захистити своє право та отримати спадщину.

Керуючись статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 954 (одна тисяча девятсот пятдесят чотири) гривні 28 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем в цей же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення (крім відповідача), можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 лютого 2017 року.

Суддя О.О. Першко