АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1261/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1365/17Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретар Лимар О.М.

за участі : позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності , -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.Неодноразово уточнюючи вимоги, остаточно просив припинити своє право спільної часткової власності на ? частину домоволодіння за адресою : с.Терешки, Полтавського району та області по вул.Жовтневій,32.

Просив виділити йому в натурі ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою та визнати за ним право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, а саме : частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій - 11,7 кв.м., «2-2» кімната - 19,0 кв.м., «2-3» коридор - 3,7 кв.м., «2-4» санвузол - 2,6 кв.м., «2-5» кухня - 9,7 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., надвірні будівлі та споруди : гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ. «1», ворота огорожі № 2, хвіртка № 3, хвіртка № 4, хвіртка № 5, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, колодязь пробивний № 11.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння по вул.Жовтневій,32 с.Терешки, Полтавського району та області.

Так, за позивачем на підставі свідоцтва про право власності, виданного виконавчим комітетом Терешківської сільської ради від 25.01.1989р., зареєстровано ? частина будинку за вказаною адресою ( т.1, а.с.9-10).

Відповідач є спадкоємцем померлого брата позивача ОСОБА_2, 4 червня 1961р.народження, якому інша ? частина житлового будинку належала на підставі рішення Полтавського районного суду від 21 серпня 2008р. ( т.1,а.с.146).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що питання виділу належної частки позивачу можливо лише на підставі висновку будівельно-технічної експертизи.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу вищезазначених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна, виготовленого Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 04 лютого 2016р., згідно якого за технічними характеристиками приміщення в житловому будинку А-1 площею 46,7 кв.м та гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ. «1», ворота огорожі № 2, хвіртки 3, 4.5, огорожі № 7-10, колодязь пробивний № 11 є відокремленими, мають окремий вхід і вихід та можуть бути виділені в натурі в окремий обєкт нерухомого майна ( т.1, а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вищезазначеного висновку Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», як і не доведено, що перелічені позивачем приміщення в будинку А-1 та господарські споруди не належать саме ОСОБА_2

Об'єкти спільного користування сторін відсутні. Кожен із співвласників фактично окремо один від одного користується своєю частиною житлового будинку, господарськими будівлями та спорудами.

На зазначену обставину не звернув увагу місцевий суд, зосередившись виключно на відсутності висновку будівельно-технічної експертизи.

Між тим, наданий позивачем висновок ПБТІ«Інвентаризатор» відповідно до приписів ст.212 ЦПК України районним судом взагалі не оцінений.

Однак, на думку колегії суддів, зазначений висновок підтверджує підставність позовних вимог ОСОБА_2 та відповідає вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55.

Районний суд також не встановив фактичну належність сторонам по справі приміщень та споруд, помилково зазначивши, що у позивача наявні самовільні побудови.

Натомість з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Жовтневій,32 с.Терешки, експлікації приміщень вбачається, що самовільно збудовані приміщення кухні 1-3 площею 16,3 кв.м, коридору 1-4 площею 10,2 кв.м, кімнати 1-5 площею 15.7 кв.м та кімнати 1-6 площею 14 кв.м припикають до частини будинку, яким користується ОСОБА_4 та до обов'язків якого входить отримати відповідні дозволи на введення в експлуатацію самовільно збудованих прибудов та оформити на них своє право власності.

Позивач не має відношення до зазначених добудов та вони не є об'єктом його позовних вимог.

Крім того, перелічені самовільні добудови відповідача до поділу не включені, що відповідає положенням п.п. 2.3, 3.11 Інструкції.

Фактичне користування сторін будинком та спорудами по вул.Жовтневій,32 с.Терешки станом на 1.02.2016р. ( час звернення до суду з даним позовом) підтверджується актом ПБТІ«Інвентаризатор» ( т.1, а.с.12).

Відповідачем доказів невідповідності вказаної інформації дійсним обставинам справи не надано.

За таких обставин та враховуючи, що технічна можливість виділу майна підтверджена належним висновком ПБТІ«Інвентаризатор», колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ? частину домоволодіння за адресою : с.Терешки, Полтавського району та області по вул.Жовтневій,32.

Виділити ОСОБА_2( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) в натурі ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та визнати за ним право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою вул.Жовтнева,32 с.Терешки, Полтавського району та області, а саме : частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій - 11,7 кв.м., «2-2» кімната - 19,0 кв.м., «2-3» коридор - 3,7 кв.м., «2-4» санвузол - 2,6 кв.м., «2-5» кухня - 9,7 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., надвірні будівлі та споруди : гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ. «1», ворота огорожі № 2, хвіртка № 3, хвіртка № 4, хвіртка № 5, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, колодязь пробивний № 11.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -суддя / Підпіс/ ОСОБА_1

СУДДІ: / Підпіс/ ОСОБА_5

/ Підпіс/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно :

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1