Справа № 367/7135/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1554/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 58 02.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

21 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в розмірі 24 221 205,70 грн.

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із клопотанням про забезпечення позову, де просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дій щодо розпорядження нерухомим майном, яке їм належить, зокрема, передачу у заставу, дарування, продаж та накласти на це майно арешт.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали зазначено, що оскільки через відсутність інформації про ринкову вартість майна, на яке заявник просить накласти арешт, неможливо визначити співмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд відмовляє позивачу у забезпеченні позову в заявлений спосіб.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ( включаючи догляд за хворою дитиною ), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, як зазначено у п. 10 вказаної постанови, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в розмірі 24 221 205,70 грн. ( а.с. 3-9 т. 1 ).

04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 подав до Ірпінського міського суду Київської області заяву про забезпечення позову, де просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном, зокрема, передачу у заставу, дарування, продаж та накласти майно арешт, а саме:

майно, що належить ОСОБА_3:

квартиру, за адресою: АДРЕСА_1;

квартиру АДРЕСА_2;

квартиру АДРЕСА_3;

квартиру АДРЕСА_4;

нежитлове приміщення по АДРЕСА_8;

квартиру АДРЕСА_5;

земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Тетерівської сільської ради, Київської області;

2/5 будинку по АДРЕСА_9;

будинок, за адресою: АДРЕСА_10;

приміщення ( магазин ) по АДРЕСА_11;

квартиру АДРЕСА_6;

квартиру АДРЕСА_7;

будинок по АДРЕСА_12, а також

майно, що належить ОСОБА_4:

будинок по АДРЕСА_13;

3/5 будинку по АДРЕСА_9 ( а.с. 116-124 т. 1 ).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року в заявленому клопотанні відмовлено з посиланням на неможливість визначення співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин місцевий суд, на переконання суду апеляційної інстанції, обґрунтовано прийшов до переконання про відмову у забезпеченні позову з дотриманням положень ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Висновок місцевого суду про необґрунтованість заявлених вимог про забезпечення позову, на переконання апеляційного суду, підтверджується і рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( а.с. 27 т. 2 ).

Окрім іншого, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_3, в т.ч. і на зазначене апелянтом, за позовом ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики ( а.с. 214-216 ).

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення норм процесуального права при його ухваленні, з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження у суді другої інстанції.

Відтак, на переконання апеляційного суду, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і, відповідно до положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому, апелянт не позбавлений можливості звернутися із заявою про забезпечення позову до апеляційної інстанції у разі оскарження ухваленого по суті рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба