АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/695/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року за позовом моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Фольсваген» державний номерний знак НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Інфініті» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2014 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до заключення експерта складає 116 102,78 грн.

Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

06.10.2014 року ОСОБА_7 скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.

В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_7 в розмірі 50 000 грн. в межах обов'язкового ліміту МТСБУ.

Моторне (транспортне) страхове бюро України стверджує, що листами зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. У зв'язку з чим просило суд стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 50 000 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1 378 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь МТСБУ України в порядку регресу витрати на суму 16 500 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року, а справу направити на новий розгляд.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги моторно (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначеної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. А відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, має право зворотної вимоги.

Колегія суддів не повністю погоджується висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 25.05.2014 року з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем «Фольсваген» державний номерний знак НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Інфініті» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, і який належить йому на праві власності.

Постановою Соснівського районного суду Черкаської області від 12.09.2014 року встановлено в діях ОСОБА_6 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (порушення правил дорожнього руху, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів), однак провадження у відповідній справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з пропуском 3-х місячного строку накладення стягнення. Крім того даною постановою, було також встановлено, що в діях інших водіїв, які стали учасниками ДТП, теж вбачається невідповідність вимогам ПДР України, які знаходяться у причинному зв'язку з виникненням ДТП.

ОСОБА_6 на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Тому 06.10.2014 року ОСОБА_7 скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна житло, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_7 в розмірі 50 000 грн. в межах обов'язкового ліміту МТСБУ .

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов:

1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим.

2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди.

За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України).

Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

13 липня 2015 року платіжним дорученням №1/23694 МТСБУ виплатило ОСОБА_7 50000 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до роз'яснень, наданих судам пленумом ВССУ у п.4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 3, 4 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Соснівського районного суду Черкаської області від 12.09.2014 року вступила в законну силу та сторонами не оскаржувалась.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначеної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно пп. а ч.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_7 в розмірі 50 000 грн. в межах обов'язкового ліміту МТСБУ .

Пунктом 2 ч. 1 ст. 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Встановивши обставини справи, правильно визначивши правовідносини, які виникли між сторонами суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач набув право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_6 на підставі п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Строки позовної давності позивачем не пропущено, оскільки в даному випадку перебіг позовної давності починається з моменту виплати страхового відшкодування. Установлено, що таке відшкодування виплачено потерпілому 13 лютого 2015 року, а з позовом до суду МТСБУ звернулося 05 липня 2017 року, тобто на протязі 3-х років.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення лише частину коштів, оскільки в діях інших водіїв, які були учасниками ДТП було допущено порушення ПДР.

Доводи апеляційної скарги перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними. Виправлення арифметичну помилку в рішенні суду відповідно до статті 219 ЦПК України проводить суд, який ухвалив рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :