Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2017 р. Справа № 608/1468/15-ц

Номер провадження2/608/2/2017

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Джуринська сільська рада Чортківського району про встановлення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту. В позовній заяві вказав, що на підставі рішення Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 54 від 9 вересня 2011 року йому в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 0,1858 га, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 2, с. Джурин Чортківського району Тернопільської області, для будівництва

та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування магазину). Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, яка належить останньому на праві приватної власності.

18 липня 2002 року позивач придбав у ОСОБА_5

приміщення заготівельного пункту з господарською будівлею в с. Джурин по вул.

Незалежності, 2 Чортківського району Тернопільської області. У подальшому дане приміщення було реконструйовано під магазин з житловими приміщеннями. Під час реконструкції було передбачено, що для можливості каналізування обєкта для збору стічних вод в кількості 0,2 мм/добу необхідно запроектувати водонепроникний септик. На земельній ділянці, закріпленій за будинковолодінням ОСОБА_1, є діюча свердловина та діючий вигрібний колодязь. Вказаний септик (вигрібний колодязь) виявився розташованим безпосередньо на

земельній ділянці відповідача. Відповідач не дотримується вимог добросусідства і не дає можливості позивачу користуватися септиком (вигрібним колодязем), який був побудований ще у 1960-тих роках для обслуговування закладу громадського харчування, який перед тим розташовувався у придбаному ним приміщенні та не дає можливості вільного доступу (заїзду) до вказаної інженерної споруди для належної її експлуатації та обслуговування, чинить перешкоди. Крім того, ОСОБА_3 обгородив свою земельну ділянку парканом, що позбавило ОСОБА_1 можливості доступу (заїзду) до вказаної інженерної споруди, яка використовується ним при здійсненні господарської діяльності. Іншого шляху, окрім заїзду через земельну ділянку ОСОБА_3 немає. Добровільно відповідач вирішити спір відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду із вищевказаним позовом. Просить встановити на його користь земельний сервітут, який полягає у праві доступу (заїзду) для обслуговування належної йому інженерної споруди септика (вигрібного колодязя) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:2402, яка на праві власності належить ОСОБА_3; встановити, що земельний сервітут має поширюватися на частину земельної ділянки ОСОБА_3, загальна площа якої становить 0,1823 га, кадастровий номер :02:001:2402, обмежену площею, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту у розмірі 0,03 га.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не визнають, просять відмовити у їх задоволенні. Подали суду письмове заперечення, в якому посилаються на норми Земельного кодексу України. Зазначили, що позивач не надав доказу, що він є суміжним землекористувачем із

відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2012 року. У позивача відсутня правова підстава для встановлення земельного сервітуту,

оскільки, інженерна споруда - вигрібний колодязь, доступу до якого вимагає позивач, є

самочинним будівництвом. Позивач дозволу на побудову септика при її спорудженні не отримував, а тому відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт законності побудови даної очисної споруди та введення її в експлуатацію. Вважають, що внаслідок самовільного будівництва вигрібного колодязя позивачем, він не набув права власності на нього, а тому не може вимагати і доступу (проїзду) до нього, шляхом встановлення земельного сервітуту. Крім того, позивачем не надано жодного доказу того, що нормальне господарське використання земельної ділянки, яка є в його користуванні, неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки ОСОБА_3 Більше того, позивачу немає необхідності встановлювати земельний сервітут для доступу (заїзду) до вигрібного колодязя, оскільки, безпосередньо його орендована земельна ділянка дозволяє обслуговувати інженерну споруду, так як на ній є дорога до вигрібної ями. Позивач ставить вимогу встановити земельний сервітут на частину земельної ділянки у розмірі 0,03 га для доступу (проїзду) до своєї інженерної споруді септика (вигрібного колодязя). Однак, ОСОБА_1 не надав жодного доказу, який би підтверджував розмір та конфігурацію земельного сервітуту. Крім того, щоб вимагати встановлення сервітуту, який полягає у проїзді, необхідно, щоб на цьому місці була автомобільна дорога, якої на земельній ділянці відповідача немає, так як свою територію біля вигрібного колодязя ОСОБА_3 використовує як город. Враховуючи наведене, вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, обмежують право власності відповідача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 просять в позові відмовити за його безпідставністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_6 суду пояснив, що на території бувшого заготівельного пункту, який було реконструйовано під магазин з житловими приміщеннями, що належить ОСОБА_1, раніше була чайна «Вишенька», яку у 80-х роках було закрито. Коли, 01 листопада 2012 року, сільська рада надавала позивачу в оренду земельну ділянку, то в п.5 вказаного договору оренди зазначено, що дана земельна ділянка недоліків, які б могли перешкодити її ефективному використанню за цільовим призначенням, немає. Акту прийому передачі, наданої ОСОБА_1 земельної ділянки, в сільській раді немає. Представнику Джуринської сільської ради відомо про існування вигрібної ями, більша частина якої розташована на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 Будь яких дозволів на облаштування септику ОСОБА_1 не отримував. Крім того, позивач має змогу обслуговувати септик з дороги, через центральні ворота.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з 2010 по 2014 роки займала посаду сільського голови с. Джурин Чортківського району Тернопільської області та саме вона підписувала договір оренди землі з ОСОБА_1 від 01 листопада 2012 року. Претензій до земельної ділянки ОСОБА_1 не мав. Акту прийому передачі земельної ділянки не було. Вважає, що вигрібний колодязь ОСОБА_1 має можливість обслуговувати без встановлення сервітуту, оскільки, там є заїзд. Дозволу від сільської ради на облаштування септика ОСОБА_1 не отримував, так як не звертався з відповідною заявою.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в 1964 році працювала старшим поваром в чайній «Вишенька». На подвірї чайної було окреме приміщення кладова, трохи далі стояв мурований туалет, ще далі від приміщення чайної септик і вигрібна яма, а далі ворота і дорога.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що проживала коло чайної «Вишенька» та з 1969 по 1970 рік працювала там офіціанткою. Заїзд до чайної був як з центральної дороги, так і з тильної сторони будівлі. На території чайної стояв туалет, сміттєві ящики та вигрібна яма (септик). Дані обєкти обслуговувалися з тильної сторони. На даний час вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, кожен день буває в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області та 30 листопада 2015 року бачила, як ОСОБА_1 чистив септик у своєму господарстві.

В судовому засіданні також були допитані експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Експерт ОСОБА_10 суду пояснив, що проводив комплексну судову будівельно технічну та земельно технічну експертизу. При обстеженні земельних ділянок сторін встановив, що вигрібна яма більшістю облаштована на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3. Необхідна площа земельної ділянки для обслуговування каналізаційної споруди із метою встановлення земельного сервітуту становить 100 кв. м.. Вважає, що доцільно встановити земельний сервітут і є така технічна можливість. Чи може позивач встановити септик, не міг однозначно сказати. Коли вони проводили експертизу, то на земельній ділянці, яка належить відповідачу і щодо якої ставиться питання встановлення сервітуту, знаходились грядки, тобто вона використовувалась для господарства.

Експерт ОСОБА_11 суду пояснив, що разом з ОСОБА_10 проводив комплексну судову будівельно технічну та земельно технічну експертизу. При обстеженні земельних ділянок сторін встановив, що вигрібна яма частково розміщена на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3, однак, обслуговування даної споруди можливе зі сторони позивача. Крім того пояснив, що на встановлення вигрібної ями необхідний дозвіл на виготовлення проекту, який ОСОБА_1 не представив. Даний септик був побудований до 2011 року.

Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, представника третьої особи, свідків, експертів та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 18 липня 2002 року позивач придбав у ОСОБА_5 приміщення заготівельного пункту з господарською будівлею в с. Джурин по вул. Незалежності, 2 Чортківського району Тернопільської області, що стверджується договором дарування серії АЕК №264259 від 18.07.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_12 та зареєстрованим у реєстрі за №1810.

У подальшому, на підставі рішення виконкому Джуринської сільської ради № 15 від 23 березня 2006 року, приміщення придбаного позивачем колишнього заготівельного пункту, було реконструйовано під магазин з житловими приміщеннями, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 5 листопада 2013 року, індексний номер: 12225435 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 5 листопада 2013 року, індексний номер: 12225724.

Згідно рішення Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 54 від 9 вересня 2011 року ОСОБА_1 в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 0,1858 га, що розташована по вул. Незалежності, 2 в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування магазину).

Під час реконструкції колишнього заготівельного пункту під магазин з житловими приміщеннями ОСОБА_1 були надані висновки Чортківської районної СЕС щодо матеріалів на складання проекту (відведення) земельної ділянки під забудову від 12 квітня 2006 року та архітектурно-планувальним завданням від 12 квітня 2006 року. Даними висновками було передбачено, що для можливості каналізування обєкта для збору стічних вод в кількості 0,2 мм/добу необхідно запроектувати водонепроникний септик.

Відповідно до довідки Джуринської сільської ради № 488 від 11 квітня 2006 року на земельній ділянці, закріпленій за будинковолодінням громадянина ОСОБА_1 по вулиці Незалежності № 2 в селі Джурин, є діюча свердловина та діючий вигрібний колодязь.

На підставі вказаного рішення Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області між Джуринською сільською радою, як орендодавцем та ОСОБА_1, як орендарем 1 листопада 2012 року було укладено договір оренди землі.Відповідно до п. 2 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0, 1858 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування магазину). Згідно п. 5 вказаного договору, земельна ділянка, яка передається в оренду немає недоліків, які б могли перешкодити ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням

Договір оренди землі від 01 листопада 2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему Чортківського району Тернопільської області, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 06496.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 3 вересня 2013 року кадастровий номер належної ОСОБА_1 земельної ділянки :02:001:2314.

В свою чергу, ОСОБА_3, на підставі рішення Джуринської сільської Ради народних депутатів №16 від 08 липня 2002 року, є власником земельної ділянки площею 1,7628 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Джуринської сільської ради, цільове призначення якої обслуговування житлового та господарських будівель 0,1823 га, ведення особистого селянського господарства 1,5805 га. Крім того, ОСОБА_3, згідно ОСОБА_11 на нерухоме майно є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Джурин по вул. Л.Українки, буд. 23. Право власності на земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями в с. Джурин по вул. Л.Українки, буд. 23 також стверджується Державним актом на право власності на землю серії ТР № 2219, виданим Джуринською сільською Радою народних депутатів 05 вересня 2002 року, витягом з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень серії ЕЕВ 642013, Витягом про державну реєстрацію прав Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації серії ССУ №601561 від 15.12.2011 року, зведеним актом вартості будівель та споруд, викопіюванням земельних ділянок в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області.

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 з листом претензією про добровільне встановлення земельного сервітуту, а саме права доступу для обслуговування, належного йому септика (вигрібного колодязя) через земельну ділянку ОСОБА_3

За приписами статті 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, сервітут це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном сервітуту.

Статтею 404 Цивільного кодексу України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Спеціальні норми стосовно обєкта сервітуту, такого як земельна ділянка, викладені у Земельному кодексі України.

Згідно зі статтею 98 Земельного кодексу України, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник ( користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої ) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що встановлення сервітуту здійснюється у правових формах, як договір, закон, заповіт або рішення суду. Цей перелік є вичерпним. Таким чином, судове рішення є окремою формою сервітуту. При цьому, підставою для такої форми сервітуту є відсутність домовленості сторін.

Вказане кореспондується зі статтею 100 Земельного кодексу України, відповідно до якої, власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Особа, яка вимагає встановлення сервітуту, має право звернутися з позовною заявою, якщо не було досягнуто домовленості щодо встановлення сервітуту та його умов. Позивач має в даному випадку довести у суді, що нормальне господарське використання його нерухомості неможливо без обтяження сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки. При цьому, необхідною умовою є те, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Таким чином, виходячи із сутності сервітуту, обсяг користування чужим майном повинен бути чітко окреслений, оскільки, обмеження права власності особи на майно, щодо якого може бути встановлений сервітут, не позбавляє власника продовжувати використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

При цьому відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, саме позивач має донести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки та, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб.

Однак, позивачем не надано жодного доказу того, що нормальне господарське використання земельної ділянки, яка в його користуванні, неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача та не надав належних доказів того, що задоволення його потреб неможливо здійснити у будь-який інший спосіб. Стаття 98 Земельного кодексу України, зобовязує сторони чітко визначити межі ділянки, на які встановлюється земельний сервітут, з метою узгодження найменш обтяжливого способу використання земельного сервітуту , що є його істотною умовою.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він вимагає встановлення земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_3 і на якій розташована вигрібна яма, площею 0,03 га.

Згідно висновку проведених експертиз №384/385/16-22 від 28 вересня 2016 року, які призначалися судом, враховуючи наявність транзитного колодязя, труб водовідведення, напрямку їх розташування в землі та пробного водопускання до вигрібної ями, яка розташована на двох суміжних ділянках з кадастровими номерами :02:001:2314 і :02:001:2402, стоки попадають від будівель домоволодіння ОСОБА_1; технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці ОСОБА_3 для влаштування проїзду на транспортному засобі для каналізаційної споруди (вигрібної ями), яка належить суміжному землекористувачу ОСОБА_1 можлива. Площа земельної ділянки ОСОБА_3 необхідна для обслуговування каналізаційної споруди із метою встановлення земельного сервітуту становить 100 кв. м.. Однак, вказаним висновком не зазначено, чи можливо обслуговувати каналізаційну споруду зі сторони земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1.

Згідно Закону України «Про землеустрій», земельний сервітут встановлює обовязковість розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земель, обтяжених земельним сервітутом. А тому позивач мав би чітко обґрунтувати площі та межі земельної ділянки, а також виготовити проект технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки. Враховуючи наведене, листа претензії ОСОБА_1 ОСОБА_3 без чіткого обґрунтування умов встановлення земельного сервітуту, для виконання вимог закону є недостатньою.

Крім того, з довідки Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 251/02-14 від 25.08.2015 року вбачається, що акт прийому передачі земельної ділянки між сільською радою та ОСОБА_1 не укладався; земельна ділянка, яка передана в оренду ОСОБА_1 немає недоліків, які б могли перешкодити її ефективному використанню; дозвіл на будівництво септика (вигрібного колодязя) на орендованій земельній ділянці не видавався та немає необхідності для ОСОБА_1 використовувати сусідню земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_3, для обслуговування вигрібного колодязя, що розташований на орендованій земельній ділянці (Договір оренди землі від 01.11.2012 р. із реєстровим №06496 від 29.12.2012 р.)

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції від 05.09.2012 р.), що діяла на момент укладення договору оренди землі) право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на землю, а право оренди посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. У випадку укладення договору оренди земельної ділянки факт її передачі орендарю має підтверджуватись відповідним документом - актом прийому-передачі земельної ділянки. Саме даний документ підтверджує факт землекористування. Порядок передачі обєкта оренди орендарю передбачений положенням ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 05.09.2012 р.) Дана норма зазначає, що передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Дане підтверджується також умовами Договору оренди землі від 01 листопада 2012 року. Зокрема, п.18 Договору вказує, що передача земельної ділянки Орендарю має здійснитись у тижневий строк після державної реєстрації цього договору. Крім того, в даному Договорі вказано, що його невідємною частиною є, зокрема, акт приймання - передачі.

Отже, відсутність акту прийому-передачі земельної ділянки за Договором оренди землі від 01 листопада 2012 року свідчить про те, що позивач не є повноправним землекористувачем, який може вимагати встановлення земельного сервітуту.

Згідно ст. 24 Закону України «Про планування та забудову територій», який був чинний в період 1996-2011 років, фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво обєктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (дозвіл на будівництво). Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Згідно п.3.11. Положення «Про надання дозволу на виконання будівельних робіт», індивідуальним забудовникам житлових будинків, господарських та побутових споруд дозволи виконання будівельних робіт надаються на підставі заяви забудовника, документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, дозволу на будівництво обєкта містобудування, який видається відповідним органом виконавчої влади, проектної документації, погодженої місцевими органами у справах містобудування і архітектури, а також зобовязання виконавця робіт, якщо будівництво здійснюється підрядним способом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектувати, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих обєктів і споруд будь-якого призначення, тонуванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших обєктів зобовязані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Позивач не надав суду будь - яких дозвільних документів на спорудження вигрібної ями, як того вимагає Закон.

З повідомлення відділу Держземагенства у Чортківському районі Тернопільської області від 30.09.2015 року №9-1917-0.3-3972/2-15 вбачається, що в архіві відділу на ОСОБА_3 технічна документація на земельну ділянку площею 0,1823 га за кадастровим номером :02:001:2402, відсутня.

З листа відділу містобудування, архітектури та житлово комунального господарства Чортківської РДА № 72 від 11 квітня 2016 року вбачається, що в матеріалах відділу відсутня будь яка інформація, генплани чи схема прибудинкової території бувшого заготівельного пункту, яка б могла надати чітку та вичерпну картину щодо встановлення земельного сервітуту.

Генплан забудови присадибної ділянки ОСОБА_3 та генплан бувшого заготівельного пункту в архівному відділі відсутні, що вбачається з архівної довідки №159 від 26.04.2016 року.

Отже, враховуючи норми Закону та аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1.

Судові витрати по справі суд покладає на сторони, в межах ними понесеними.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 401 404 Цивільного кодексу України, ст. ст. 98, 99, 100, 101 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212,213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш ИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Джуринська сільська рада Чортківського району, про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними межах.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя (підпис)

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1468/15-ц

Рішення набрало законної сили «___» _________________ р.

Суддя: Н. З. Коломієць