Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №319/171/17 Головуючий у 1 інстанції: Хамзін Т.Р.
Провадження № 22-ц/778/2021/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Керамік» про стягнення заробітної плати за жовтень 2016 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суд з позовом до ТОВ «Альянс-Керамік» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за жовтень 2016 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 листопада 2016 року по 16 березня 2017 року.

В обґрунтування позову зазначила, що з 22.08.2016р. по 31.10.2016р. вона працювала в ТОВ «Альянс-Керамік» на посаді головного бухгалтера. 31.10.2016р. була звільнена з товариства за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Заробітна плата в розмірі 3 301,37 грн. разом з компенсацією за невикористану відпустку при звільненні виплачені їй не були, що суперечить статті 116 КЗпП України. Відповідно до статті 117 КЗпП України разом з невиплаченою заробітною платою просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16 050 грн.

09.03.2017 року ОСОБА_2 надала суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідача на її користь 20 049,44 грн., де 3 301,37 грн. - заробітна плата за жовтень 2016 року, 16 748,07 грн. - компенсації за невиплату заробітної плати.

16.03.2017 року ОСОБА_2 надала суду заяву про зміну розміру стягуваних сум, відповідно до якої просила суд стягнути на її користь 1355,95 грн. заробітної плати за жовтень 2017 року, 17 651 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 01 листопада 2016 року по 16 березня 2017 року.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Альянс-Керамік» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за жовтень 2016 року в розмірі 1 355,95 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку з 01 листопада 2016 року по 16 березня 2017 року включно в розмірі 10 429,10 грн., всього - 11 785,05 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, стягнувши розмір компенсації у сумі 12 954,54 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при розгляді справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу № 30 від 19 серпня 2016 року ОСОБА_2 з 22 серпня 2016 року прийнята на посаду головного бухгалтера у ТОВ «Альянс-Керамік» з заробітною платою

3 000 грн. ( а.с. 11).

Факт прийняття на роботу підтверджується повідомленням про прийняття працівника на роботу за підписом директора ТОВ «Альянс-Керамік» ОСОБА_3, отриманим Куйбишевським відділенням Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області 19.08.2016 року (а.с. 12).

Наказом № 57 від 31 жовтня 2016 року головного бухгалтера ОСОБА_2 звільнено за домовленістю сторін.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому вказувала, що їй при звільненні не була виплачена нарахована зарплата за жовтень 2016р., компенсація за дні невикористаної відпустки за відпрацьований у відповідача період, тому просила стягнути розрахункові за жовтень 2016р. у сумі 3 301,37 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, розмір якої декілька разів уточнювала.

В ході розгляду справи відповідачем 15.03.2017р. була виплачена позивачу частково сума зарплати за жовтень 2016р. у розмірі 1945,42 грн., тому остаточно вона просила стягнути з відповідач недоплачену зарплату за жовтень у сумі 1 355,95 грн. та компенсацію за затримку розрахунку в сумі 17 651 грн. за період з 01 листопада по 16 березня 2017р.

Задовольняючи частково цей позов, суд першої інстанції визнав порушеним право позивача на отримання розрахунку у день звільнення, тому стягнув на її користь з відповідача суму недоплаченої зарплати та відпускні в загальному розмірі 1 355,95 грн., а також компенсацію за ст. 117 КЗпП України в сумі 10 429,10 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорювала висновків суду в частині розміру розрахункових в сумі 1 355,95 грн., але не погодилась із розрахованим судом розміром компенсації, вказуючи, що судом не вірно був здійснений розрахунок, оскільки вона перед звільненням відпрацювала два повні місяці. Вважає, що внаслідок неправильно розрахунку судом було значно зменшено розмір належної їй суми компенсації.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представники відповідача зазначали, що позивачу не нарахована частина зарплати за жовтень 2017р., оскільки вона відпрацювала не повний місяць, скоївши прогули протягом 10 робочих днів, проте апеляційної скарги на рішення суду в цій частині не подали, а також не надали відповідних наказів про прогули позивача, службових доповідних на адресу адміністрації або інших документів, якими було б зафіксовано прогули.

Разом з тим, наданими матеріалами справи підтверджується, що позивач відпрацюва-

ла у жовтні всі робочі дні 21, а також працювала 31.10.2017р. в день звільнення, тобто повний місяць перед звільненням.

Вказане підтверджується також інформацією Пенсійного фонду та податкового органу про нарахування зарплати позивачеві за жовтень місяць в повному обсягу в сумі 4101,09 грн., з яких 101,09 грн. - компенсація за невикористану відпустку.

Отже, жодна із сторін не оскаржила рішення суду в частині стягнення недоплаченої зарплати за жовтень 2016р. у сумі 1355,95 грн., а тому рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Також не оскаржив відповідач рішення суду в частині стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, тому колегія вважає, що наголошення в його поясненнях, наданих в апеляційному суді, щодо необхідності виходу за межі апеляційної скарги стосовно тих обставин, що не мається його вини у невиплаті зарплати позивачу за жовтень 2016р., не можуть бути прийняті до уваги.

До того ж, суд при застосуванні статті 117 КЗпП України завжди перевіряє ці обставини, оскільки це є умовою, при якій вирішується питання про наявність або відсутність права у працівника на відповідну компенсацію.

Так, у цій справі судом перевірялись вказані обставини та правильно встановлено, що твердження ТОВ «Альянс-Керамік» про неможливість здійснити з ОСОБА_2 розрахунку при звільненні у зв»язку з тим, що вона забрала з товариства бухгалтерські документи, є неспроможним, оскільки всім іншим працівникам зарплата за жовтень була виплачена.

Крім того, за поясненнями відповідача, ОСОБА_2 до теперішнього часу утримує у себе ці документи, але, попри це, відповідач спромігся виплатити їй частину зарплати у березні 2017р. А тому, на думку суду, і з цим погоджується колегія, мав можливість виплатити розрахункові або, принаймні, їх частину в сумі 1645,42 грн. (яку виплатив 16.03.2017р.) при звільненні позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині неправильності проведеного судом розрахунку компенсації за ст. 117 КЗпП України, колегія встановила таке.

Відповідно до статті 27 ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для цього Кабінетом Міністрі України був розроблений Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р., який є чинним на теперішній час.

Саме цей Порядок застосував суд при розрахунку середнього заробітку позивачеві, тобто суд правильно визначив нормативно-правовий акт, на підставі якого слід було провести розрахунок.

Але в подальшому, здійснюючи сам розрахунок, суд керувався не тим положенням цього Порядку, яке слід було застосувати.

Так, суд здійснив розрахунок на підставі абз. 2 п. 2 Порядку, в якому вказано, що працівникові, який пропрацював на підприємстві менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Тому суд взяв для підрахунку лише один базовий місяць вересень 2016р. і з нього вирахував компенсацію за статтею 117 КЗпП України.

Проте, виходячи зі змісту наведеного абзацу, така методика застосовується саме для розрахунку середнього заробітку для відпустки або її компенсації.

В той же час, методика розрахунку середнього заробітку для всіх інших виплат надана в абзаці 3 пункту 2 Порядку, в якому зазначено, що у всіх інших випадках ( крім розрахунку виплат за відпустку) збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 пропрацювала в ТОВ «Альянс-Керамік» з 22 серпня по 31 жовтня 2016р. включно, оскільки останнім днем її роботи було 31 жовтня день звільнення. Тому для розрахунку слід було брати два повні відпрацьовані нею місяці вересень і жовтень 2016р., а також нараховану за ці місяці зарплату без утримання всіх відрахувань до бюджету та спеціальних фондів.

Відповідно до інформації, наданої на запит суду Куйбишевським об'єднаним управлін-

ням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_2 нараховано ТОВ «Альянс-Керамік» заробітну плату за серпень 2016р. в сумі 1 043,44 грн., за вересень 2016р. в сумі 3 000 грн., за жовтень 2016р. в сумі 4 000 грн. ( а.с. 49).

Згідно табелів виходів на роботу, ОСОБА_2 відпрацювала в вересні 22 робочі дні, в жовні 21 робочий день. Тому середньоденний її заробіток складатиме: (3000 + 4000) : 43 = 162,79 грн., а кількість робочих днів у періоді прострочення виплати зарплати з 01 листопада 2016р. по 16 березня 2017р. судом правильно обраховано в кількості 95 днів. Отже, компенсація за ст. 117 КЗпП, яка належить до виплати позивачеві становить: 162,79 х 95 = 15 465,05 грн. (без урахування податку та внесків до фондів).

Сама ж позивач в апеляційній скарзі також неправильно обрахувала суму до стягнення, тому колегія, навівши свій розрахунок, визначила правильну суму стягнення, яка, хоча і є більшою, ніж зазначає апелянт в апеляційній скарзі, але не виходить за межі заявлених позивачем позовних вимог у розмірі 17 651 грн. ( остаточне збільшення суми а.с. 148).

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, характер спірних правовідносин, визначивши норми матеріального права, якими вони регулюються, суд неправильно здійснив розрахунок середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, у зв»язку з чим рішення суду підлягає зміні у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України шляхом визначення до стягнення суми компенсації за ст. 117 КЗпП у розмірі 15 465,05 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої компенсації за затримку розрахунку при звільненні, визначивши її розмір до стягнення у сумі 15 465 (п»ятнадцять тисяч чотириста шістдесят п»ять) гривень 05 копійок ( з якої підлягають відрахуванню податок та необхідні платежі до фондів).

В решті рішення не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: