Справа № 579/1832/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: судді - Моргуна О.В.,

з участю секретаря - Сірої С.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який мотивує тим, що він та відповідачка мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З червня 2014 року дочка проживає в його сімї.

За рішенням Кролевецького районного суду від 11 серпня 2014 року з ОСОБА_2 на його користь було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 390 грн. щомісяця до повноліття дитини.

Аліменти на дочку відповідачка сплачувала нерегулярно, не в повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка відповідно до довідки Кролевецького РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 14.11.2016 року та розрахунку нарахування заборгованості по виконавчому листу № 2/579/236 від 11.08.2014 року становить 5466 грн. 13 коп.

Уточнивши позовні вимоги, позивач, посилаючись на ст.196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2016 року по грудень 2016 року включно в сумі 955 грн. 50 коп.

Позивач в судове засідання зявився, уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання зявилася, позов визнала повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 серпня 2014 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 390 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до повноліття дитини (а.с.9, 10).

На підставі даного рішення виданий виконавчий лист № 579/1070/14-ц 2-579/236/14, який знаходиться на виконанні у Кролевецькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Сумській області.

З матеріалів справи, пояснень позивача та відповідачки встановлено, що остання сплачує аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим має заборгованість по сплаті аліментів за період з 18.07.2014 року по жовтень 2016 року в розмірі 5466 грн. 13 коп. (а.с.12, 13).

Згідно з ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини платника аліментів.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачкою, внаслідок невчасного виконання відповідачкою рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, за нею існує заборгованість по виплаті аліментів.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідачки у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені).

Відповідно до правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідачки неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів з травня 2016 року.

З наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів вбачається, що позивач розрахував пеню з травня по грудень 2016 року включно, загальна сума пені становить 955 грн. 50 коп. (а.с. 33).

Перевіряючи розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р., та узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року, а відповідачкою не заперечується такий розмір неустойки.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 955 грн. 50 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. і на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 560 грн., понесені ним і документально підтверджені.

Відповідно до ст.196 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 955 (девятсот пятдесят пять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 560 (пятсот шістдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4