Справа № 306/1927/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Свалявського районного суду від 20 жовтня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що згідно укладеного кредитного договору від 14.04.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6382,68 гривні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік. ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 19668,21 гривень, яку банк і просив стягнути з нього.

Заочним рішенням Свалявського районного суду від 20 жовтня 2016 року даний позов задоволено.

Ухвалою Свалявського районного суду від 06 грудня 2016 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, залишено без задоволення.

На дане заочне рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку. На обґрунтування скарги зазначає, що він не був належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду. Також указує, що згідно листа від 02.11.2015 року його повідомлено, що картка №934442 і всі технічні рахунки, які використовувалися для її роботи, закриті. Суд не врахував дану істотну обставину, яка свідчить про відсутність у нього заборгованості перед банком.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Однак із даним висновком суду першої інстанції в цілому не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи 14 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ODXRF524010738, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6382,69 гривень під 0,12% річних у строк до 13.12.2013 року для придбання ноутбука, (а.с. 7-17).

ОСОБА_1 порушив узяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість.

Статтями 1050, 1052 ЦК України встановлено наслідки порушення позичальником умов договору позики, які застосовуються і до правовідносин за кредитним договором. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів за договором.

Таким чином, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення позики та сплати процентів і неустойки за договором.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 09.08.2016 року становить суму 19668,21 гривень і така складається з наступного: 5137,91 гривень заборгованості по тілу кредиту; 5,07 гривень заборгованості по відсоткам; 1460,32 гривень заборгованості по комісії; 11652,14 гривні пені; 500 гривень штраф (фіксована складова) і 912,77 гривень, штраф (процентна складова), (а.с. 4, 5). Правильність такого розрахунку по суті відповідачем не оспорюється.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на лист від 02.11.2015 року в обґрунтування відсутності у нього заборгованості. Зокрема, згідно даного листа ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що його карта №934442 і всі технічні рахунки, які використовувалися для її роботи закриті, (а.с. 30).

Однак, за кредитним договором, який є предметом розгляду даної справи, ОСОБА_1 брав кредит на придбання ноутбуку, а не шляхом оформлення картки (кредитної). Тобто, такий лист не є належним доказом відсутності в ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 14.04.2012 року, а тому правомірно не взятий судом першої інстанції до уваги.

У той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру неустойки (штрафу та пені), яка підлягає стягненню з відповідача по даній справі, виходячи з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України випливає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Пенсійного посвідчення № ААБ0067235 від 15.01.2008 року, ОСОБА_1 являється інвалідом 2-ої групи як інвалід армії, (а.с. 39).

Оскільки, за кредитним договором основна заборгованість становить 6603,30 гривень (5137,91 + 5,07 + 1460,32), а сума неустойки, яку просить стягнути банк із відповідача, становить 13064,91 гривень (11652,14 + 500 + 912,77), що є більшою ніж сума основної заборгованості, то колегія суддів вважає за можливе зменшення розміру неустойки, а саме пені до 5000 гривень.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становитиме 13016,07 гривень, яка складається з: 5137,91 гривень заборгованості по тілу кредиту; 5,07 гривень заборгованості по відсоткам; 1460,32 гривень заборгованості по комісії; 5000,00 гривень пені; 500 гривень штраф (фіксована складова) і 912,77 гривень, штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції якщо має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 1378 грн., оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, а відтак звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». У такому випадку, згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави.

Виходячи із цього, судовий збір у сумі 1378,00 гривень слід стягнути з держави Україна на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, (а.с. 1).

Зважуючи на викладене та керуючись нормами ст. 551 ЦК України, статей 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Заочне рішення Свалявського районного суду від 20 жовтня 2016 року, скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованості по кредитному договору № ODXRF524010738 від 14 квітня 2012 року на загальну суму 13016,07 гривень з яких : 5137,91 гривень заборгованість за кредитом; 5,07 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1460,32 гривень заборгованість по комісії; 5000,00 гривень заборгованість по пені; 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) і 912,77 гривень штрафу (процентна складова)

У решті вимог, відмовити.

Стягнути з держави Україна на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 1378,00 гривень у відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді