Справа № 2-1649/11
Провадження № 4-с/359/33/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 квітня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суду Київської області в складі:
головуючого судді Вознюка С.М.
при секретарі Пугач Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації в залі суду скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві,
До суду 06.03.2017 року надійшла зазначена скарга на неправомірні дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_1, в якій скаржник зазначив, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суд Київської області у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-1649/11 від 11.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» заборгованість (судові витрати) в сумі 319, 26 грн. 14.12.2016 року державним виконавцем Малівською Н.І. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Державний виконавець керувався п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», - в результаті проведених виконавчих дій встановлено, що майно належне боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» не погоджується із зазначеною постановою, оскільки вона є неправомірною чим грубо порушує норми п.1 ст. 31 та ст.ст. 19, 58, 124 Конституції України. Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо примусового виконання рішення та закінчив виконавче провадження через шість місяців після його відкриття, так і не виконавши рішення суду. У звязку з вищевикладеним, скаржник просить суд визнати рішення державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51877965 від 14.12.2016 року - неправомірними. Скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51877965 від 14.12.2016 року та зобовязати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1649/11 від 11.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» заборгованість (судові витрати) в сумі 319,26 грн.
В судове засідання представник заявника не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Державний виконавець в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника.
Суд вважає за можливе розглянути дану скаргу за відсутності учасників даного провадження, оскільки останні надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Ознайомившись із матеріалами скарги, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення скарги.
Так, за змістом ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
Як вбачається зі змісту скарги, на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суд Київської області у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-1649/11 від 11.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» заборгованість (судові витрати) в сумі 319, 26 грн. (а.с.6-7).
14 грудня 2016 року державним виконавцем Малівською Н.І. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в результаті проведених виконавчих дій встановлено, що майно належне боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. (а.с.5).
Відповідно до ч. 2 cт. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, то передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 58 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно викопувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.
За змістом ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п.п. 1.5 Наказу МУЮ «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або від боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.
Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Жодним з вищевказаних прав для виконання рішення, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії не проведені належним чином.
Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо примусового виконання рішення та закінчив виконавче провадження через шість місяців (провадження було відкрито в червні 2016р.) після його відкриття, гак і не виконавши рішення суду.
Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій" державний виконавець в ході проведення виконавчого провадження зобов'язаний вжити заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до відповідних установ (Державної автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, податкової адміністрації, банків або інших кредитних установ тощо).
Відповідно до п. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, колені три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі відсутності у боржника грошових коштів та рухомого майна, державний виконавець має право звернути стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Державний виконавець таких дій не вчинив.
До заходів примусового виконання рішення слід також відносити здійснення виїзду за місцем проживання боржника та проведення огляду, опису та накладання арешту на рухоме та нерухоме майно з подальшою його реалізацією. За результатами вчинених дій державний виконавець складає Акт.
Такі дії примусового характеру також не були вчинені державним виконавцем, що свідчить про неналежне виконання останнім своїх обовязків.
За таких підстав, суд вважає заяву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Судові витрати у справі слід віднести на рахунок державного бюджету України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 58 Конституції України,ст.ст. 383, 384, 386 ЦПК України, ст.ст. 7, 11, 36, 50, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд
Скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити.
Визнати дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51877965 від 14.12.2016 року - неправомірними.
Скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51877965 від 14.12.2016 року.
Зобовязати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1649/11 від 11.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» заборгованості (судові витрати) в сумі 319,26 грн.
Судові витрати у справі слід віднести на рахунок державного бюджету України.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення пяти денного строку на її оскарження в разі якщо апеляційна скарга не була подана. В разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя Вознюк С.М.