Справа № 310/6518/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Донецької області народилась дитина жіночої статі від батьків, що перебувають у шлюбі, матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України та батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України. Відповідно до положень ст. 145-147 Сімейного кодексу України, дитині визначено прізвище, ім'я по батькові - ОСОБА_3. Шлюб батьків дитини зареєстрований 08.06.2013 року. Зазначив, що єдиними документами, що підтверджують факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України є медична довідка про народження від ІНФОРМАЦІЯ_3 №354 та свідоцтво про народження від 19.09.2017 року №341, що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту народження дитини та отримати відповідне свідоцтво про народження не є можливим, оскільки було отримано від Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану листа від 20.09.2017 року №413/17.9-06-170 про відмову у проведенні державної реєстрації народження доньки. На підставі вищевикладеного просив, встановити факт народження дитини ОСОБА_3, жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_3, в м. Донецьк, Донецької області, Україна, від батьків: матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, Україна та батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно копії паспорту НОМЕР_1 ОСОБА_1 є громадянином України (а.с. 6-7).

На підтвердження факту народження дитини заявник надав суду копію свідоцтва про народження від 19.09.2017 року та копію медичного свідоцтва про народження №354 від ІНФОРМАЦІЯ_3, які видано органами на території м. Донецька (а.с.11,12).

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 р., на території міста Донецька Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Аналізуючи докази, які підтверджують факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про реєстрацію народження дитини, але 20.09.2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області йому відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані заявником документи не є підставою для державної реєстрації народження (а.с. 13).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини жіночої статі - ОСОБА_3, яка народилась у м. Донецьку, Донецької області, Україна.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 р., суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження в м. Донецьку Донецької області Україна ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини жіночої статі - ОСОБА_3, матір'ю якої є громадянка України - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Донецьк, Донецької області, Україна, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, Україна батьком якої є громадянин України - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Докучаївськ, Волновахського району Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя