Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 січня 2013 року близько 8 год. 30 хв. на вул. Семінарській у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 5 березня 2013 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Лафорт». У зв'язку з цим він звернувся з повідомленням про страховий випадок до цієї страхової компанії, однак йому було повідомлено, що ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» перебуває на стадії припинення у зв'язку з банкрутством.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача на його користь 38 723 грн 21 коп. страхового відшкодування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 30 січня 2013 року близько 8 год 30 хв. на вул. Семінарській у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 5 березня 2013 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн (а. с. 7).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, - ОСОБА_7 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_3 (а. с. 8).

30 січня 2013 року ОСОБА_7 звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» з повідомленням про обставини події за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_3 (а. с. 11).

У цей же день ОСОБА_5 також звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» з повідомленням про указану подію (а. с. 10).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2, відповідно до звіту склала 38 723 грн 21 коп.

ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» не виплатило страхове відшкодування позивачу ОСОБА_5, оскільки постановою Господарського суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі № 910/20063/13 ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування немає, оскільки вирішення цього питання можливе лише після затвердження Господарським судом м. Києва звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, у разі недостатності коштів та майна страховика як учасника МТСБУ. За таких обставин, оскільки процедуру ліквідації ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на час розгляду справи не завершено, то суди вважали, що підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ за зобов'язаннями ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» немає.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із підп. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до підп. «а» п. 41.2 ст. 41 вказаного вище Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 315 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, залишили поза увагою наявну у матеріалах справи ухвалу Господарського суду м. Києва від 6 жовтня 2015 року, якою було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс у справі про банкрутство ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», ліквідовано банкрута ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» як юридичну особу у зв'язку з банкрутством.

За таких обставин висновок судів про відмову у позові не відповідає наявним у справі доказам та не ґрунтується на вимогах ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: