УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання додаткових угод недійсними за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 листопада 2006 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), укладено договір про надання кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в іноземній валюті в сумі 41 тис. доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит до 22 листопада 2016 року, щомісячно сплачуючи 341,70 доларів США на умовах і порядку, визначених цим договором. У червні 2015 року йому стало відомо про те, що відповідачем додатковими угодами № № 1, 2 від 3 лютого 2009 року до вказаного кредитного договору в односторонньому порядку, шляхом підробки його підпису під зазначеними угодами, змінено умови договору, строки погашення та розмір щомісячних платежів. Посилаючись на те, що він не вчиняв будь-яких дій, направлених на укладання вказаних додаткових угод, оскільки він їх не підписував, просив визнати зазначені додаткові угоди недійсними.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними додаткові угоди № № 1, 2 від 3 лютого 2009 року до договору про надання кредиту № 0 від 23 листопада 2006 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 23 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 41 тис. доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит до 22 листопада 2016 року, щомісячно сплачуючи 341,70 доларів США на умовах і порядку, визначених цим договором.

Відповідно до додаткових угод № № 1, 2 від 3 лютого 2009 року до указаного договору, що містять підписи ОСОБА_4 та уповноваженої особи АКІБ «УкрСиббанк», позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 457 доларів США в день сплати ануїтетного платежу - 2 числа кожного календарного місяця. Крім того, додатковою угодою № 2 сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором, а також внесли зміни щодо кінцевого терміну повернення кредиту у повному обсязі в термін не пізніше 22 листопада 2024 року.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 4 січня 2016 року № 415-П, проведеної експертом Вінницького НДКЦ МВС України ОСОБА_5, підписи від імені ОСОБА_4 під друкованим записом «Матвієнко Ігор Борисович» у додаткових угодах № № 1, 2 від 3 лютого 2009 року до договору про надання кредиту № 0 від 23 листопада 2006 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (а. с. 93-96, т. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4 та визнаючи недійсними додаткові угоди № № 1, 2 від 3 лютого 2009 року до договору про надання кредиту № 0 від 23 листопада 2006 року, суди, встановивши відсутність у позивача волевиявлення на укладання указаних додаткових угод, дійшли правильного висновку про визнання їх недійсними.

Такі висновки судів грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Л.М. Мазур