Справа № 463/4041/16 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1544/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що судовий наказ від 31.08.2015 року, виданий Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівобленерго» заборгованості вона не отримувала, а тому у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50911683. Вважає постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки така не скріплена печаткою та не оформлена належним чином. Вказує на те, що незаконними діями державного виконавця порушено її конституційні права.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз»яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, в тому числі на підставі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 05.11.2015 року Личаківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ у справі № 463/4191/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівобленерго» заборгованості в розмірі 1 267,46 грн. за спожиту електроенергію за адресою м. Львів, вул. Пекарська, 2/17 та судового збору в розмірі 121,8 грн.

Згідно матеріалів справи № 463/4191/15 (наказне провадження), судовий наказ було надіслано боржнику ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання у строки, передбачені ЦПК України, однак поштове відправлення було повернуто до суду у звязку із закінченням терміну зберігання, тобто не було вручено адресату з незалежних від суду причин.

Відповідно до ст.105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи № 463/4191/15, заяву про скасування судового наказу ОСОБА_2 не подавала.

05.11.2015 року Личаківським районним судом м. Львова представнику ПАТ «Львівобленерго» видано судовий наказ, який 20.04.2016 року пред»явлено стягувачем до виконання в Личаківський ВДВС Львівського МУЮ (а.с.21).

25.04.2016 року старшим державним виконавцем Кіт В. Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50911683 з виконання судового наказу, виданого 05.11.2015 року Личаківським районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівобленерго» заборгованості в розмірі 1 267,46 грн. та судового збору в розмірі 121,8 грн. та надано термін для добровільного виконання рішення суду у строк до 04.05.2016 року. Вказану постанову державним виконавцем скеровано до відома та виконання сторонам виконавчого провадження.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що дії державного виконавця, що полягають у відкритті виконавчого провадження ВП № 50911683 та в здійсненні подальших виконавчих дій, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що постанова державного виконавця не має печатки, а тому є незаконною, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції № 2677-УІ (2677-17) від 04.11.2010 року, таких вимог щодо форми постанови про відкриття виконавчого провадження Закон не містить.

Не заслуговують також на увагу і доводи апеляційної скарги в тій частині, що у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та на заяві стягувача про примусове виконання судового наказу зазначено різні дати, а отже виконавче провадження відкрито незаконно, оскільки, як вбачається з копії постанови державного виконавця від 25.04.2016 року заява стягувача подана і зареєстрована у виконавчій службі 20.04.2016 року і саме ця дата зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_3