пр. № 4-с/759/51/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Київ Святошинський районних суд м. Києва у складі: головуючого судді Сенька М.Ф. при секретарі Фещук Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на постанову державного виконавця, зацікавлені особи: державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ткачов А.В., боржник - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до суду зі згаданою скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця свої вимоги обгрунтував тим, що Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва, який був пред'явлений до виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва та було відкрито виконавче провадження. 24.10.2016 року суб'єкт оскардення виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Такі дії скаржник вважає протиправними, оскільки державним виконавцем не вжито всіх заходів передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, та на час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.10.2016 року.

На підставі наведеного просив скаргу задовольнити.

Скаржник у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суб'єкт оскарження та боржник у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд вважає за можливим розглянути дану скаргу за відсутності даних осіб, враховуючи строки встановлені для розгляду даної скарги нормами ЦПК України.

Як вбачається з оскаржувальної постанови від 24.10.2016 року, остання повернута стягувачеві в порядку п.5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Дана постанова державног виконавця є формальною, без будь-яких доказів вчинення виконнння інших вимог Закону України "Про виконавче провадження", щодо знаходження місця боржника та його майна.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до п 5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, зі змісту постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що в ході здійснення провадження державним виконавцем не вчинено всіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у своєму рішенні «Шмалько проти України» зазначав, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито всіх можливих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення

Згідно з ст.387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Водночас, вимоги скаржника в частині, щодо зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, оскільки законом передбачено, наслідки коли постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною, то зобов'язувати державного виконавця поновити виконавче провадження не має підстав, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 378, 387,389 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", особа дії якої оскаржуються державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої службим. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ткачова Андрія Віталійовича, боржник ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої службим. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ткачова Андрія Віталійовича у виконавчому провадженні № 51734657 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.10.2016 року та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у виконавчому провадженні №№51734657.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Святошинського районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Ф.М. Сенько