Справа № 676/4695/16-ц
Номер провадження 2/676/191/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Кам'янець - Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стельмах Д.В.,

секретарі Маневич І.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виділення частки земельної ділянки в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виділення частки земельної ділянки в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 квітня 2009 року, він придбав квартиру №2 в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Відповідно до договору купівлі-продажу позивач є власником на праві спільної часткової власності 49/100 житлового буднинку загальною площею 128,2 кв.м. Інша частина будинковолодіння належить відповідачам. Оскільки частки земельної ділянки в натурі не виділені позивач позбавлений можливості розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки. Тому позивач звертається до суду та просить виділити йому 49/100 частки із земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка визначена у Варіанті №2 висновку № 102Е-12/16 судової будівельно-технічної експертизи.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник подали заперечення проти позову де пояснили що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: обидві заяви є фактично взаємо виключними, оскільки вимга про встановлення порядку користування земельною ділянкою стосується всієї площі цієї ділянки, а вимога про виділення лише частки, тому вимога про визначення порядку користування є недоречною у зв'язку із відсутністю доказів перешкоджання користування позивачем землею. Крім того враховуючи конфігурацію меж земельної ділянки, розташування належних позивачу та відповідачу двох гаражів та двох сараїв будь-який фактичний розподіл земельної ділянки обмежить її використання за функціональним призначенням (обслуговування житлового будинку). Тому в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до договіру купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2009 року, позивач придбав квартиру №2 в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (вул. Червоного козацтва).

Згідно із рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради №386 від 24.03.2011р. «Про оформлення права власності на квартири переведені в статус частини будинковолодіння» позивач є власником 49/100 житлового будинку загальною площею 128,2 кв.м, в т.ч. житловою 68,9 кв.м. ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних долях є власниками 51/100 частини даного домоволодіння.

Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1, площею 0,0615 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 співвласниками є ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №102Е-12/16 від 15.12.2016р. експертом визначено два варіанти виділу земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів встановлено ст.ст.58,59 цьогоКодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленимистаттею 212 цього Кодексу.

В силу ст. 212 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року із змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської Ради депутатів трудящих №397-р від 03.09.1971 року, дозволено ОСОБА_3 тимчасово користуватись збудованим гаражем по вул. Червоного козацтва №9.

При будь-якому варіанті виділу позивачу земельної ділянки, гараж, яким користується відповідач знаходиться на земельній ділянці виділеній позивачу, також неможливий проїзд до нього.

Судом враховується, що до набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2004р. виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від їх державної реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди, з моменту її запровадження регулювалася підзаконними нормативними актами, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56), Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року. Зазначені нормативни акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від їх державної реєстрації.

Таким чином, не вчинення відповідних дій по оформленню свого права власності на гараж і одержання відповідного документу не є підставою для визнання його самочинним та не враховувати при виділі в натурі земельної ділянки.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо виділення йому в натурі належної йому частки земельної ділянки у визначений ним спосіб суперечать вимогам чинного законодавства та порушують права відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець - Подільський міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя