Справа № 460/1903/16 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/2185/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 1 червня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТзОВ «АВАЛОН-ІНТЕНСИВ», ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОРУСЬКІ НАФТОПРОДУКТИ» про стягнення коштів, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву ОСОБА_3 Змінено спосіб і порядок виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року у справі №460/1903/16-ц, а саме в рахунок погашення заборгованості:

Зобов»язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН- ІНТЕНСИВ» (юридична адреса: вул. Механізаторів, буд. 9-А, м. Київ, 03110, ідентифікаційний код юридичної особи 38792001) передати у власність ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ВИ №158604, виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 21 вересня 2002 року, місце проживання: 10029, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) наступне майно:

земельну ділянку площею 0,0958 га, кадастровий номер :04:000:0466, що знаходиться на території сільської ради Оліївська, Житомирської області, вартістю 18 681 грн., та належить Товариству на підставі Свідоцтва про право власності від 17 жовтня 2013 pоку;

земельну ділянку площею 0,0822 га, кадастровий номер :04:000:0468, що знаходиться на території сільської ради Оліївська, Житомирської області, вартістю 16 029 грн., та належить Товариству на підставі Свідоцтва про право власності від 17 жовтня 2013 року;

- зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОРУСЬКІ НАФТОПРОДУКТИ» (юридична адреса: 01133, м. Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/7, ідентифікаційний код юридичної особи 37509076) передати у власність ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ВИ №158604, виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 21 вересня 2002 року, місце проживання: 10029 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) наступне майно:

земельну ділянку площею 0,2219 га, кадастровий номер :01:017:002, що знаходиться за адресою: Київська обл., Ставищенський р-н, смт Ставище, вул. Радянська, 5 В, вартістю 400 500 грн., та належить Товариству па підставі договору купівлі-продажу №688 від 4 квітня 2013 року;

земельну ділянку площею 0,30 га, кадастровий номер :01:001:0022, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Іршавський р-н, с. Гребля, вулиця без назви, 341, вартістю 722 600 грн., та належить Товариству на підставі договору купівлі-продажу №1786 від 2 вересня 2013 pоку;

земельну ділянку площею 0,47 га, кадастровий номер :04:001:0015, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, Коритнянська сільська рада, автошлях Кінчеш-Розівка, 2, вартістю 617 140 грн., та належить Товариству на підставі договору купівлі-продажу №400 від 7 березня 2014 року.

Ухвалу оскаржує ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви за безпідставністю. Зазначає, що оскаржуваною ухвалою змінено позовні вимоги по суті, що є грубим порушенням закону. Вказує, що також порушено права апелянта та вирішено питання стосовно майна, що було предметом спору в іншій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТзОВ «АВАЛОН-ІНТЕНСИВ», ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОРУСЬКІ НАФТОПРОДУКТИ» про стягнення коштів. Вирішено солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача кошти в сумі 2 100 000 грн. та 6890 грн. судового збору.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, Яворівський районний суд Львівської області виходив з того, що відповідачі не мають коштів для сплати боргу, але мають вільне від обтяжень майно, яке може бути передане позивачу в рахунок погашення боргу, вартість якого становить 2 085 122 грн. , що майже покриває суму позики.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 5 ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Встановлено, що ухвалою суду порушено права апелянта та вирішено питання стосовно майна, що було предметом спору в іншій справі.

При вирішенні питання про зміну порядку та способу виконання рішення шляхом зобовязання передати у власність ОСОБА_3 майно, зокрема земельну ділянку, кадастровий номер: :01:017:002, яка знаходиться за адресою: Київська область, Ставищенський район, смт. Ставище, вул. Радянська, 5 В, суд першої інстанції не дослідив питання, кому належать права на вказану земельну ділянку.

Встановлено, що 11 травня 2016 року рішенням Господарського суду Київської області по справі №911 359/16 визнано право власності за ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» на зазначену земельну ділянку.

10 грудня 2015 року ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк», згідно п. 6.3.1. іпотечного договору, укладеного 5 квітня 2013 року між AT Укрбудінвестбанк» та ТОВ «Торговий дім «Білоруські Нафтопродукти», зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, а саме: комплекс АЗС, який знаходиться за адресою: Київська область, Ставищенський район, смт. Ставище, вул. Радянська, будинок № 5А.

Внаслідок переходу права власності на нерухоме майно до ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк», на підставі ст. 120 ЗК України, перейшло право на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Земельна ділянка та будівля (споруда), яка на ній розташована пов'язані між собою, а отже, іпотека щодо будівлі (споруди) повинна поширюватись і на земельну ділянку, на якій вона розташована, і навпаки, причому навіть у тих випадках, коли предметом у договорі іпотеки визначено лише один об'єкт (або будівля, або забудована земельна ділянка).

Згідно ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент переходу до позивача права власності на нерухомість 10 грудня 2015 року), передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Є встановленим, що рішення ухвалено Яворівським районним судом 11 травня 2016 року. У тому випадку, якщо таке не оскаржене, воно набрало законної сили 22 травня 2016 року, а вже 25 травня 2016 року до суду подана заява про зміну способу і порядку виконання цього рішення.

Подана до суду від імені ОСОБА_3 заява про зміну способу і порядку виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року підписана ОСОБА_5, хоч повноваження такого представника ОСОБА_3, або іншої особи, уповноваженої звертатися із такою заявою, в матеріалах справи відсутні.

Відомості про власників майна, яке оскаржуваною ухвалою передано у власність ОСОБА_3, судом не зясовувалися, хоч в оскаржуваній ухвалі вказано, що майно (земельні ділянки) належить Товариству без вказівки якому саме, оскільки відповідачами є Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН-ІНТЕНСИВ» та «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОРУСЬКІ НАФТОПРОДУКТИ».

Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобовязана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15 та від 16 грудня 2015 року у справах № № 6-2427цс15, 6-2216цс15.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не зясував, чи виданий на виконання судового рішення виконавчий документ, чи такий поданий у відповідний відділ державної виконавчої служби на виконання; при тому, що відразу після набрання чинності судовим рішенням подано заяву про зміну способу і порядку його виконання.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», при вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Ці обставини суд першої інстанції не зясував, а заявник на підтвердження неможливості чи утруднення виконання рішення доказів не подав.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що правові підстави для зміни порядку і способу виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року є відсутніми.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3, про зміну способу і порядку виконання рішення.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.313, п.6 ч.2 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 1 червня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року у справі №460/1903/16-ц шляхом:

- зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН- ІНТЕНСИВ» (юридична адреса: вул. Механізаторів, буд. 9-А, м. Київ, 03110, ідентифікаційний код юридичної особи 38792001) передати у власність ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ВИ №158604, виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 21 вересня 2002 року, місце проживання: 10029, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) наступного майна:

земельної ділянки площею 0,0958 га, кадастровий номер :04:000:0466, що знаходиться на території сільської ради Оліївська, Житомирської області, вартістю 18 681 грн., та належить Товариству на підставі Свідоцтва про право власності від 17 жовтня 2013 pоку;

земельної ділянки площею 0,0822 га, кадастровий номер :04:000:0468, що знаходиться на території сільської ради Оліївська, Житомирської області, вартістю 16 029 грн., та належить Товариству на підставі Свідоцтва про право власності від 17 жовтня 2013 року;

- зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОРУСЬКІ НАФТОПРОДУКТИ» (юридична адреса: 01133, м. Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/7, ідентифікаційний код юридичної особи 37509076) передати у власність ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ВИ №158604, виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 21 вересня 2002 року, місце проживання: 10029 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) наступного майна:

земельної ділянки площею 0,2219 га, кадастровий номер :01:017:002, що знаходиться за адресою: Київська обл. Ставищенський р-н, смт Ставище, вул. Радянська, 5 В, вартістю 400 500 грн., та належить Товариству па підставі договору купівлі-продажу №688 від 4 квітня 2013 року;

земельної ділянки площею 0,30 га, кадастровий номер :01:001:0022, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Іршавський р-н, с. Гребля, вулиця без назви, 341, вартістю 722 600 грн., та належить Товариству на підставі договору купівлі-продажу №1786 від 2 вересня 2013 pоку;

земельної ділянки площею 0,47 га, кадастровий номер :04:001:0015, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, Коритнянська сільська рада, автошлях Кінчеш-Розівка, 2, вартістю 617 140 грн., та належить Товариству на підставі договору купівлі-продажу №400 від 7 березня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді