АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/219/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення витрат на комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

01 вересня 2016 р. ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення витрат на комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 травня 2014 р. між ним та відповідачем було проведено поділ в рівних частинах житлового будинку АДРЕСА_1 який належав їм на праві спільної сумісної власності. Після розподілу житлового будинку, системи газопостачання та водопостачання залишилися у їхньому спільному користуванні.

Відповідач, являючись власником ? частини житлового будинку, не сплачує комунальні послуги, тому весь тягар, пов'язаний з оплатою водопостачання, газопостачання та вивозом побутових відходів, лягає на нього, хоча він являється власником іншої ? частини даного житлового будинку. Так, за період з вересня 2015 р. по серпень 2016 р. позивачем були здійснені платежі по оплаті комунальних послуг на суму 8832,70 грн.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити половину понесених позивачем витрат за спожиті газ, воду та вивіз сміття, просив суд стягнути з відповідача їх вартість у розмірі 4416,35 грн. та понесені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, в рахунок відшкодування витрат пов'язаних з оплатою комунальних послуг, 4 416,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 551,21 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому, вказала, що в 2015 р. нею особисто було здійснено заходи стосовно створення відводу від системи загального опалення, що перебуває в загальному користуванні з створенням окремої системи опалення, за якої кожен з сторін повинен був опалювати свою систему самостійно.

20 грудня 2015 р. позивач, в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, написав власноручно розписку, що він за власний рахунок відновить опалювальну систему в домоволодінні АДРЕСА_1 та буде платити за газ в опалювальний період. На переконання скаржниці, суд першої інстанції не взяв до уваги вказану письмову розписку, а також, обставину користування позивачем газовою плитою для приготування їжі та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки між нею та позивачем виникли договірні відносини, що підтверджується належним доказом, про те, що позивач самостійно оплачуватиме послуги в 2015-2016 р. р. за опалення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_7, представника ОСОБА_6 - адвоката Хворова В.В., перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, заперечення подані ОСОБА_7, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач являються співвласниками житлового будинку по ? частині кожен. Ними нарівні отримувалися відповідні послуги з газопостачання, водопостачання та вивезення сміття, які позивач оплачував самостійно, у зв'язку з відмовою відповідача у здійснені таких оплат. Таким чином, право позивача на відшкодування понесених витрат - право на зворотну вимогу, порушено діями відповідача та підлягає судовому захисту.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною ч. 4 ст. 319 ЦК України, яка регламентує здійснення права власності, визначено, що власність зобов'язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 360 ЦК України, яка регулює утримання майна, що є у спільній частковій власності, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

За замістом ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

У відповідності до п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги.

Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 9 грудня 1999 р., пунктом 29 яких передбачено, що споживач природного газу зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Правовідносини між підприємствами водопостачання та споживачем води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 р., пунктом 30 яких, також, передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Суд встановив, що сторони у справі являються колишнім подружжям.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 травня 2014 р. між сторонами було проведено поділ в рівних частинах - по ? ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 який являвся об'єктом їхньої спільної сумісної власності.

При цьому, згідно до мотивувальної частини наведеного судового рішення, щодо використання газо-, водо- та теплопостачання, сторони дійшли згоди про залишення комунікаційних систем в тому стані, який існує, при цьому ОСОБА_6 обладнає виділену їй частину електролічильником.

Належний сторонам житловий будинок підключений до мереж централізованого електро-, газо- та водопостачання.

Після розподілу житлового будинку системи газопостачання та водопостачання залишились у спільному користуванні сторін. Газовий котел опалювання приміщення, перебуває у ? частині житлового будинку, що належить позивачу.

В будинку АДРЕСА_1 встановлені побутові лічильники газу, води та прилад обліку електричної енергії.

При вирішенні спору судом, також, було встановлено, що після розподілу житлового будинку та господарських будівель, відповідач, являючись власником його ? частини, через постійні сварки, які виникали між нею та відповідачем з питань користування розділеним майном, маючи намір створити для себе окрему систему опалення, вжила заходи пов'язані з відключенням в 2015 р. системи газопостачання, але створити відвід від системи опалення, що перебуває в загальному користуванні на свою ? частину житлового будинку не змогла. В результаті дій відповідача, весь будинок залишився без опалення, в наслідок чого позивач за свій рахунок, в присутності працівників селищної ради взяв на себе зобов'язання відновити наявну систему опалення та проводити оплату за використаний на опалення будинку газ. Після чого своїми силами відновив опалення, що визнавалося і не оспорювалось відповідачем, у зв'язку з чим, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд дійшов висновку, що обставина користування сторонами системою газопостачання, водо- та теплопостачання, що залишились у спільному користуванні, не підлягає доказуванню.

Згідно до довідок ТОВ «Черкасигаз збут» № 197 від 22.07.2016 р., Чорнобаївського КП «ВУЖКГ» № 206 від 19.08.2016 р. та квитанцій до прибуткового касового ордера, позивачем в період з вересня 2015 р. по серпень 2016 р. сплачено за користування газом 8064,14 грн., за водопостачання - 310,74 грн. та 401,46 грн. за вивезення відходів.

Споживачі, які не відмовились в порядку встановленому діючим законодавством, від отримання послуг пов'язаних з використанням газу, води, вивезенню сміття чи інших послуг, повинні оплачувати дані послуги в повному обсязі.

Таким чином ОСОБА_6, являючись власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрована в належному їй будинку та не спростовує факт свого періодичного проживання у ньому і користування системами водопостачання та газопостачання, які залишились в спільному користуванні, отже є споживачем цих послуг та послуг по вивезенню сміття нарівні з позивачем, тому зобов'язана була утримувати свою власність та сплачувати отримані нею комунальні послуги.

За таких обставин, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 544 ЦК України, врахувавши право позивача на зворотну вимогу, обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 половини вартості послуг, що були понесені ним на оплату комунальних послуги з вересня 2015 р. по серпень 2016 р., оскільки ОСОБА_6 є співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1, та, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, що становить ? частину, зобов'язана брати участь у витратах на його управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

За викладеного, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на письмову розписку надану позивачем, як, за її твердженням, на односторонній правочин за яким останній зобов'язується одноособово сплатити кошти за опалення, так як її зміст свідчить про те, що ОСОБА_7 даною розпискою повідомляє ОСОБА_6 про те, що він 20 грудня 2015 р. за свій рахунок відновлює систему обігріву, яку вона незаконно вивела з ладу, і буде проплачувати опалювальний сезон за газ, оскільки ОСОБА_6 відмовляється платити, приміщення псується, а судовим рішенням зауважено про те, що псувати майно неможна. (а. с. 30)

Крім того, посилання ОСОБА_6 на існування договірних відносин про те, що позивач самостійно оплачує в 2015 - 2016 р. р. послуги по опаленню будинку, а відповідач, в свою чергу, не буде вчиняти дії направлені на демонтаж загальної системи опалення та встановлення опалювальних котлів кожній з сторін, не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами, зокрема відповідними погоджувальними, дозвільними документами та розробленою, у зв'язку з цим, проектно-технічною документацією на виконання зазначених робіт.

Щодо посилання ОСОБА_6 на те, що вона винаймала житло в іншому населеному пункті, а саме в м. Черкаси, то воно також, не підтверджено в установленому законом порядку. Згідно ж до довідки Чорнобаївської селищної ради № 484 від 05.09.2016 р. ОСОБА_6 зареєстрована саме в АДРЕСА_1 (а. с. 15)

Водночас, не надано ОСОБА_6, у підтвердження заперечення проти позову та вимог апеляційної скарги, і доказів стосовно протиправних дій з боку позивача, які вказували б на неможливість нею користуватись належним сторонам житловим будинком у спірний період.

Безпідставним є і посилання ОСОБА_6 на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що в належному сторонам будинку прописаний їх повнолітній син ОСОБА_11, так як суд вмотивовано дійшов висновку про те, що дана обставина не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, так як у відповідності до довідки Чорнобаївської селищної ради за № 1208 від 29.04.2015 р. та комісійного акту від 27.04.2015 р. вбачається, що син сторін, будучи зареєстрованим у будинку батьків, фактично в ньому не проживає. (а. с. 42, 43)

Так як посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :