У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до апеляційного суду Львівської області, держави Україна в особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до апеляційного суду Львівської області, Держави Україна в особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 до держави Україна в особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди повернуто заявнику для подання до належного суду.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року залишені без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до апеляційного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що предметом поданого ОСОБА_6 позову до цього відповідача є оскарження виключно процесуальних дій апеляційного суду Львівської області, пов'язаних з розглядом справи позивача, а чинним законодавством України не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої внаслідок вчинення процесуальних дій у зв'язку з розглядом справи та при ухваленні судових рішень у справах цивільної, адміністративної юрисдикції. Тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення заявнику позовної заяви ОСОБА_6 до держави Україна в особи Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди для подання до належного суду, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, дані позовні вимоги не підсудні Личаківському районному суду м. Львова, оскільки місцезнаходження відповідача - Державної казначейської служби України - є м. Київ, вул. Бастіонна, 6, а позивач проживає в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом установлено, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями апеляційного суду Львівської області, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації. Вважає, що постановленням ухвали від 27 квітня 2015 року у справі № 459/591/15-ц, яка, на його думку, є завідомо неправосудною, суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя, чим грубо порушив його конституційні права, гарантовані ст. ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. ст. 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції України, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду та не зазначив доказів, що моральна шкода йому спричинена іншими діями суду, а не у зв'язку з розглядом цивільної справи.

За таких обставин суди правильно відмовили у відкритті провадження за позовом ОСОБА_6 до апеляційного суду Львівської області на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням (ч. 2 ст. 109 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 110 ЦПК України позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Місцезнаходженням відповідача - Державної казначейської служби України - є вул. Бастіонна, 6, м. Київ, позивач проживає у АДРЕСА_1.

З огляду на викладене суди правильно повернули заявнику позовну заяву ОСОБА_6 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, так як ця справа у частині вказаних вимог не підсудна Личаківському районному суду м. Львова.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік