У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

16 серпня2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову покликалась на те, що повнолітня дочка потребує матеріального забезпечення, а відповідач має змогу його надавати.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 13 жовтня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на навчання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 16 серпня 2016 року і до досягнення дочкою 23 річного віку або припинення навчання. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано його матеріальний стан, як платника аліментів, наявність іншої сім"ї, дружини, дітей.

Вказував про те, що 23.11.2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений шлюб. Від шлюбу має двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 Його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти на навчання дочки від першого шлюбу - ОСОБА_3, оскільки він є безробітним, тривалий час не може влаштуватись на роботу, допомогу по безробіттю не отримує. Єдиним джерелом доходу його сім'ї є заробітна плата дружини, яка становить 3030 грн. Крім того, з ними разом проживає ОСОБА_7 - мати його дружини, яка хворіє та потребує дороговартісного лікування.

Просить скасувати рішення Здолбунівського районного суду від 13 жовтня 2016 року, та ухвалити нове, котрим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на навчання дочки відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним і просила залишити його без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що дочка відповідача продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати.

Такий висновок в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 2002 року (а.с.3)

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 23.06.1998 року (а.с.5).

Згідно з довідки №15.605 від 01 серпня 2016 року, ОСОБА_3 навчається в Приватному вищому навчальному закладі "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем'янчука". Форма навчання - денна. Навчання платне (за контрактом), стипендії не отримує. Термін навчання до 30.06.2019 року (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України та роз'яснень даних в п.17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів дані обставини були враховані судом.

Судом вірно встановлено, що відповідач не працює, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неспроможність відповідача сплачувати аліменти, оскільки останній є особою працездатного віку, а стягнута сума незначною.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що разом з сім'єю відповідача проживає ОСОБА_7 - мати його дружини, яка потребує дороговартісного лікування та утримання, спростовуються довідкою про склад сім'я наявної в матеріалах справи. (а.с.14) Крім того, обов'язок утримання тещі на відповідача, на відміну від обв'язку утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання не покладений.

За таких обставин рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук