Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 325/1638/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Шеїна Л.Д.
Провадження № 22-ц/778/1148/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за аліментами,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені за аліментами.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначала, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09.09.2015 року було стягнуто аліменти зі ОСОБА_4 на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, 15.07.2003р. народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач отримала виконавчий лист та передала його на виконання до Приазовського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Відповідач рішення суду не виконує, заборгованість по аліментам за період з 27.05.2015 року по 01.09.2016 року становить 9 748,70 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути зі ОСОБА_4 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментівза період з 27.05.2015 року по 01.11.2016 року у розмірі 3 342, 36 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментівза період з 01.11.2015 року по 01.11.2016 року в сумі 2 353,38 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 388,05 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, збільшити розмір суми стягнутої пені за прострочення сплати аліментів з 2 353,38 грн. до 3 342,36 грн. та збільшити розмір стягнутого судом судового збору з 388,05 грн. до 551,21 грн.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до статей 7, 8 СК України до цих правовідносин підлягають застосуванню норми гл. 19 ЦК України щодо позовної давності, зокрема ст. 258 ЦК України, у якій встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Тому, суд дійшов висновку про те, що до розрахунку суми пені слід прийняти період з 01.11.2015 року до 01.11.2016 року, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 2 353,38 грн.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09.09.2015 року зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, 15.07.2003р. народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, рішення суду набуло законної сили 22.09.2015 року (а.с. 38-40, 46-48).

На виконання рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09.09.2015 року, цим же судом 16.10.2015 року було видано виконавчий лист (а.с. 5, 41 ).

За розрахунками державного виконавця заборгованість по аліментам за період з 27 травня 2015 року по 31 серпня 2016 року включно становить 9 748,70 грн. (а.с. 7, 37 ), за період з 27 травня 2015 року по 31 жовтня 2016 року включно 11 034,70 (а.с. 27).

Отже, заборгованість зі сплати аліментів утворилася з 27 травня 2015 року по 31 жовтня 2016 року включно.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 березня 2016 року № 6-2589цс15, від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16.

Суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, допустив помилку при визначенні її розміру, застосувавши положення ст. 258 ЦК України про спеціальну позовну давність, не врахувавши при цьому, що до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України позовна давність не застосовується, що випливає з норми ст. 20 СК України, відповідно до ч. 1 якої до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Однак, стаття 20 СК України є спеціальною по відношенню до вказаної вище загальної норми ЦК України.

Таким чином, зважаючи на зазначені вище законодавчі положення, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин строк позовної давності не застосовується.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Позивач правильно обрахувала розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати аліментів у період з 27.05.2015 року по 01.11.2016 року у розмірі 3 342, 36 грн., виходячи з вимог ст. 196 СК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, збільшити суму стягнення пені за прострочення сплати аліментів до 3 342,36 грн.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України рішення суду в частині стягнення судового збору також підлягає зміні, необхідно збільшити суму стягнення судового збору до 551,20 грн.

Також, з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, понесені нею при подачі скарги до апеляційного суду у розмірі 606,32 грн. (а.с. 59, 60).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року у цій справі змінити, збільшити суму стягнення пені за прострочення сплати аліментів до 3 342 (три тисячі триста сорок дві) грн. 36 коп., збільшити суму стягнення судового збору до 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути зі ОСОБА_4на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 606 (шістсот шість) 32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: