Справа№ 524/1111/17
УХВАЛА 2-з/524/1164/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Рибалки Ю.В.,

з участю секретаря Денисенко Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Полтавського обласного управління у справах захисту прав споживачів, Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області про визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить забезпечити позов ОСОБА_1 про визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту, шляхом зупинення виконання судових рішень за якими проводиться стягнення на майно, що належить їй на праві власності та є предметом позову, а саме:

-за виконавчим листом №2-2332, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 24.05.2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 45872,14 грн.;

-за виконавчим листом №2-2332, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 24.05.2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 488,72 грн.;

-за виконавчим листом №2-363, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 26.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 519388 грн.;

-за постановою №98 від 22.09.2009, виданої Полтавським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 3662,38 грн.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (п.2 вищевказаної Постанови).

Забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень за якими проводиться стягнення на майно, що є предметом спору є неприпустимим з огляду на положення ст.151, 152 ЦПК України та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, заявником не обґрунтовано та не наведено обставин того, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано до заяви документів та доказів, які б підтверджували необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, в залежності від можливого утруднення чи не виконання рішення суду по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.151-153, 208-210, 211, 293 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Рибалка