АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №758/4854/16-ц Головуючий у І інстанції - Шаховніна М.О.
Провадження №22-ц/796/2320/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи тим, що 22 жовтня 2015 року між ним і відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АЗ-000/054/15 0000359 - автомобіля «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1. Страхова сума за договором складає 180 000 грн., франшиза - 0,5% від страхової суми, а саме: 900 грн. 26 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Almera»,д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat Punto», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Вказав, що ним у відповідності до умов договору страхування було повідомлено про страховий випадок відповідача та надані всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. 18 січня 2016 року відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 52 532 грн. 72 коп. У позовній заяві позивач вказав, що ним було проведено відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого складає 93 419 грн., а тому 26 лютого 2016 року він звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомив про проведення відновлювального ремонту та надав акт виконаних робіт з підтвердженням його оплати. 3 березня 2016 року відповідач відмовив йому у перегляді розміру страхового відшкодування. Послався на те, що розмір страхового відшкодування повинен визначатися з реальної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 32 183 грн. 28 коп. та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом було порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта просив скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги .

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 жовтня 2015 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №АЗ-000/054/15 0000359, предметом якого є автомобіль «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1. (а.с. 7-10).

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що страхова сума за договором складає 180 000 грн., франшиза - 0,5% від страхової суми, а саме: 900 грн.

Відповідно до п. 16 договору вартість матеріального збитку встановлюється згідно з актом автотоварознавчого дослідження або калькуляції AUDATEX (на вибір страховика) чи рахунку СТО, письмово погодженої із страховиком.

26 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля «Nissan Almera»,д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Fiat Punto», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

26 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання події, яка має ознаки страхового випадку (а.с. 98).

29 грудня 2015 року відповідачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що свідчить акт від 29 грудня 2015 року (а.с. 99).

18 січня 2016 року відповідачем було складено страховий акт, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно калькуляції AUDATEX з урахуванням франшизи склала 61 325 грн. 72 коп. - 900 грн. = 60 335 грн. 72 коп. (а.с. 113).

Із зазначеної суми на підставі пп. б) п. 20.10. договору було вирахувано 7 803 грн. неоплаченої частини суми страхового платежу.

Суму страхового відшкодування у розмірі 52 532 грн. 72 коп. було сплачено на розрахунковий рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 для проведення ремонту застрахованого автомобіля.

Пунктами 19.3.5., 19.3.6. договору передбачено, що страховик має право розраховувати вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту ТЗ із застосуванням програмного комплексу AUDATEX та використовувати в таких розрахунках вартість замінних деталей з додаткових джерел інформації незалежно від строку їх поставки.

Відповідно до п.16 Договору вартість матеріального збитку встановлюється актом авто товарознавчого дослідження або калькуляції AUDATEX ( на вибір Страховика) чи рахунку СТО.

Пунктом 20.4. договору передбачено, що розмір збитків може визначатися страховиком на підставі:

а) калькуляції, складеної з застосуванням програмного комплексу AUDATEX аварійним комісаром страховика або незалежним експертом чи незалежним аварійним комісаром, вибраним страховиком;

б) кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів - замовлення та інших документів, які підтверджують вартість відновлювального ремонту. Зазначені документи приймаються страховиком за умови, якщо з ним було письмово узгоджено вибір станції технічного обслуговування для ремонту ТЗ;

в) акту (висновку, звіту) автотоварознавчого дослідження, яке проведене спеціалізованою експертною організацією або фахівцем, який має відповідне право на проведення таких робіт. Вибір виконавця автотоварознавчого дослідження здійснюється страховиком самостійно або страхувальником за попереднім письмовим погодженням зі страховиком. Якщо експертизу призначив страховик, то витрати на послуги експертів оплачуються страховиком. Проведення автотоварознавчого дослідження є обов'язковим за наявності обставин, що надають страховику можливість скористатись правом вимоги до осіб, винних у спричиненні збитків. (а.с.8 зв.)

Пунктом 20.10 договору передбачено, що розмір страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб (далі - ТЗ) визначається, виходячи з розрахованого обсягу матеріального збитку з урахуванням: а) пропорційної відповідальності, що застосовується в разі перевищення дійсної вартості ТЗ на дату настання страхового випадку страхової суми, зазначеної у п. 10.3. договору, на 10% і більше; б) штрафних санкцій за невиконання вимог цього договору, правил та програм страхування; в) фізичного зносу ТЗ на момент настання страхового випадку (якщо цей договір укладено з умовою фізичного зносу при виплаті страхового відшкодування); г) зменшення розміру страхового відшкодування ( в порядку та на умовах, визначених договором); г) суми, що відшкодована страхувальнику особою, винною у заподіяної збитків, або особою, яка їх відшкодовує замість винуватця; д) розміру збитків, відшкодованих страхувальнику іншим страховиком за тією ж самою подією; е) розміру франшизи, обумовленої цим договором; є) оплачених страхувальником послуг виконавця авто товарознавчого дослідження, за умови визнання страховиком розміру збитку; ж) витрат страхувальника, компенсація яких передбачена умовами цього договору та програми страхування; з) несплачених страхових платежів за договором; и) вартості залишків ТЗ (при повній конструктивній загибелі ТЗ); і) вартості усунення пошкоджень, наявних на момент страхування.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач по справі не погодив у письмовій формі із страховою компанією СТО, на якому було відремонтовано автомобіль, а тому це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було розміщено на СТО ФОП ОСОБА_6, на цій же СТО пошкоджений автомобіль було оглянуто представником відповідача .

28 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку та повідомлено, що страхове відшкодування необхідно перерахувати на рахунок станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_6

ФОП ОСОБА_6 4.01.2016 року було надано рахунок № Сч-Ш-1998, на суму 86 282 грн, який було 18.01.2016 року відповідачем оплачено в розмірі 52 532 грн 72 коп саме шляхом перерахування на СТО ФОП ОСОБА_6.

Оцінивши та проаналізувавши викладені обставини, колегія суддів вважає, що здійснивши страхове відшкодування шляхом перерахування коштів саме на СТО ФОП ОСОБА_6. відповідач погодився із письмовим повідомленням позивача про намір проводити ремонт застрахованого автомобіля саме на цій станції технічного обслуговування, в іншому разі відповідач повинен був із цих підстав не перераховувати кошти на зазначену СТО.

У разі виникнення спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, суди повинні виходити з фактичної реальної суми встановленої висновком авто товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Після проведення ремонту автомобіля та встановлення фактичної ( реальної) суми заподіяних збитків, а саме в сумі 84 716 грн, позивач звернувся до відповідача із вимогою доплатити йому розмір отриманої шкоди в сумі 32 183 грн 28 коп.

Відповідачем відмовлено у виплаті 32 183 грн 28 коп. саме з тих підстав, що позивачем не було погоджено станцію технічного обслуговування, яка буде здійснювати ремонт.

Колегія суддів, проаналізувавши викладені обставини, прийшла до висновку, що оскільки позивач виконав вимоги договору, сплатив страхові виплати ( сам відповідач при частковому виконанні договору 18 січня 2016 року на підставі пп. б) п. 20.10. договору вирахував 7 803 грн. неоплаченої частини суми страхового платежу.) , заподіяна шкода не перевищує ліміту , встановленого договором, між сторонами письмово було погоджено станцію технічного обслуговування , на якій проводився ремонт застрахованого автомобіля, то страхова компанія повинна сплатити позивачу всю вартість ремонту , доплативши 32 183 грн 28 коп., що не перевищує ліміту договору.

В разі погодження і перерахування відповідачем частини коштів на СТО ФОП ОСОБА_6. відповідач не надав належних та допустимих доказів та обґрунтувань на підтвердження своїх заперечень щодо перерахування іншої частини коштів за ремонт автомобіля , проведений на цій же СТО при тому, що ремонт був проведений саме в межах тих пошкоджень, які були встановлені при огляді автомобіля представником страхової компанії.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 303, 307 , 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 32 183 грн 28 коп. та судові витрати в сумі 551 грн 21 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів шляхм подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: