АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову,

встановила:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір №K2НСАК00963864, за яким кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 16 753,11 доларів США на строк до 03 квітня 2013 року, а позичальник зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (поручителем) укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Крім цього, 04 квітня 2008 року договір поруки було також укладено з ОСОБА_3 (поручитель).

Посилаючись на те, що позичальник порушила умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 11 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 32 246,12 доларів США, що за курсом 22,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.11.2015 р. складає 733921,71 грн., позивач просив стягнути вказану заборгованість за кредитним договором з відповідачів в солідарному порядку.

У лютому 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1, в якому просили відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України визнати припиненою поруку за договорами поруки №К2НСАК00963864 від 04 квітня 2008 року.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» 20 вересня 2011 року звернувся до поручителів з вимогою про дострокове повернення кредиту, а позичальник не сплачував тіло кредиту починаючи з червня 2010 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року позов ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №K2НСАК00963864 від 04 квітня 2008 року у розмірі 32246,12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2015 р. становить 733 921,71 грн.

Солідарно з ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №K2НСАК00963864 від 04 квітня 2008 року у розмірі 32246,12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2015 р. становить 733 921,71 грн.

Солідарно з ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №K2НСАК00963864 від 04 квітня 2008 року у розмірі 32246,12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2015 р. становить 733 921,71 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою достроково повернути суму кредиту 20 вересня 2011 року.

Згідно пункту 12 договору поруки, порука припиняється через п'ять років після настання терміну повернення кредиту.

Позичальник не сплачував кредит з червня 2010 року, а тому порука припинилась у грудні 2015 року, тобто через п'ять років і шість місяців з дня настання строку виконання зобов'язання відповідно до п.12 договору поруки та ч.4 ст.559 ЦК України.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1укладено кредитно-заставний договір №K2НСАК00963864, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 16 753,11 доларів США терміном повернення до 03 квітня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, з кожним окремо, були укладені договори поруки, за якими поручителі зобов'язалися відповідати за виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Згідно з п.12 вказаних договорів, порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Станом на 11 листопада 2015 року у позичальника виникла заборгованість перед кредитодавцем в розмірі 32 246,12 доларів США, яка за курсом НБУ станом на 11 листопада 2015 року становить 733 921 грн. 71 коп., у зв'язку з чим у листопаді 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до боржника та поручителів з вимогою у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати - повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника та поручителів на користь кредитора в солідарному порядку.

Судове рішення у вказаній частині сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання поруки за договорами поруки припиненою, суд першої інстанції виходив з того, що договорами поруки передбачено припинення поруки після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором; кредитор звернувся з позовом до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах передбаченого договорами поруки п'ятирічного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки зобов'язання боржник не виконувала, банк у грудні 2012 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення на предмет застави, реалізувавши передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та відповідно змінивши строк виконання основного зобов'язання. Отже, настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати з грудня 2012 року (а.с.48).

Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом до поручителів у грудні 2015 року, тобто в межах передбаченого договорами поруки п'ятирічного строку, цей строк не можна вважати пропущеним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року та 08 червня 2016 року.

Суд першої інстанції правильно застосував норму частини четвертої статті 559 ЦК України, за якою порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Інших доводів незаконності ухваленого у вказаній частині судового рішення апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №756/16278/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/2174/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М..

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.