Провадження № 22-ц/773/214/17 Категорія: 48 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про встановлення порядку участі у вихованні дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом. Вказувала на те, що в період з 2004 по 2014 рік вона та відповідач ОСОБА_3 проживали спільно без реєстрації шлюбу і у них народилося двоє дітей - сини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того позивач зазначала, що вони з відповідачем у 2014 році припинили між собою будь-які стосунки і певний час діти проживали з нею.

20 березня 2015 року вона одружилась з громадянином Росії ОСОБА_8 та стала з ним проживати у м. Бєлгороді Російської Федерації. З того часу діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проживають з відповідачем ОСОБА_3, який перешкоджає їй у спілкуванні з синами. Тому вона була змушена звертатись в службу у справах дітей Луцької міської ради для визначення способу її участі як матері у вихованні дітей і проведення зустрічей з синами. Проте, ОСОБА_3 заперечує проти її більш тривалого спілкування з дітьми, налаштовує їх проти неї, тим самим чинить їй перешкоди у їх вихованні.

Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 просила суд визначити їй спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а саме: дозволити їй спільний відпочинок під час осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул з дітьми протягом всього періоду канікул з правом їх ночівлі у матері.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково, визначено ОСОБА_2 спосіб участі у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та у їх вихованні: спільний відпочинок безперервно протягом усього періоду осінніх та зимових канікул; спільний відпочинок у літній період безперервно протягом 30 днів. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь позивачки судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, вважаючи його незаконним, прийнятим без належного з'ясування всіх обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить рішення змінити, дозволивши ОСОБА_2 спільний відпочинок з дітьми у визначений судом час, але лише з урахуванням згоди дітей і з обов'язковим його попередженням як їх батька за 7 днів про місце проведення відпочинку та повідомленням кола осіб, серед яких цей відпочинок буде проходити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з принципу рівності прав батьків щодо їх можливості брати участь у вихованні та розвитку дитини.

Такий висновок суду є правильний.

Відповідно до положень ч. ч. 2-3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Судом встановлено, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу у сторін спору народилося двоє дітей - сини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

З 2014 року ОСОБА_11 і ОСОБА_3 проживають окремо, а їх малолітні діти - сини ОСОБА_9 і ОСОБА_6, після реєстрації 20 березня 2015 року позивачкою шлюбу з громадянином Росії ОСОБА_8, перебувають на утриманні та вихованні відповідача (а. с. 8 - 9).

Також встановлено що між сторонами немає домовленості, а існує спір щодо участі позивачки ОСОБА_2 у вихованні синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і зустрічей з ними, не зважаючи на попереднє вирішення цього спору компетентним органом - службою у справах дітей Луцької міської ради (а. с. 4).

З висновку № 280 від 14.12.2016 року «Про участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми», затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 818-5 від 21.12.2016 року, вбачається, що компетентний орган - служба у справах дітей Луцької міської ради вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6: спільний відпочинок безперервно протягом усього періоду осінніх та зимових канікул; спільний відпочинок у літній період протягом 30 днів. (а. с. 36-37).

Вказаний висновок сторонами не оскаржено.

Встановивши наведені обставини, давши їм вірну правову оцінку, врахувавши висновок компетентного органу служби у справах дітей по місцю проживання дітей, та виходячи з інтересів дітей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем права позивачки брати участь у вихованні дітей і спілкуванні з ними та цілком підставно прийняв обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, щодо ухвалення оскаржуваного рішення судом без урахування інтересів дітей, спростовуються висновками суду першої інстанції, наведеними в оскаржуваному рішенні, які цілком відповідають обставинам справи та положенням СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу, відповідно до ст.308 ЦПК України, слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді