Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/467/17
№ 2/733/341/17
Рішення
Іменем України
"28" квітня 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Ічнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про визначення способу участі у вихованні дітей,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення способу участі у вихованні дітей, вказуючи на те, що з 2007 року по червень місяць 2016 року сторони проживали однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З червня місяця 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року місце проживання дітей визначено із матір`ю ОСОБА_2 . Згоди щодо участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні дітей між сторонами по справі не було досягнуто, в зв`язку з чим останній звернувся до Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо визначення його участі у вихованні дітей. Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано розпорядження від 01 березня 2017 року про спілкування ОСОБА_3 із сином та донькою, та визначено такий спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : кожного тижня з 17-00 год. п`ятниці до 14-00 год. неділі з урахуванням стану здоров`я дітей. В зв`язку з тим, що відповідач порушує дане розпорядження, приходить до дітей у невизначений в розпорядженні час, забирає їх зі школи без її відома, негативно впливає на дітей, просить встановити інший спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засіданні не заперечувала проти позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні з 2007 року по червень місяць 2016 року сторони проживали однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8). З червня місяця 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2016 року визначено місце проживання дітей із матір`ю ОСОБА_2 (а.с.9). Згоди щодо участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні дітей між сторонами по справі не було досягнуто, в зв`язку з чим останній звернувся до Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо визначення його участі у вихованні дітей. Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано розпорядження від 01 березня 2017 року про спілкування ОСОБА_3 із сином та донькою, та визначено такий спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми донькою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 : кожного тижня з 17-00 год п`ятниці до 14-00 год. неділі з урахуванням стану здоров`я дітей (а.с.6).

Між сторонами склались відчужені взаємовідносини, сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Частина 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.
Згідно приписів ч.1, ч. 2, ч. 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, судом встановлено, що діти сторін в даній справі проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 13 березня 2017 року № 202 (а.с.10). Між сторонами склались відчужені взаємовідносини, сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Згідно розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської областівід 01 березня 2017 року визначено спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми донькою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 , а саме: кожного тижня з 17-00 год. п`ятниці до 14-00 год. неділі, з урахуванням стану здоров`я дітей.

Викладені в даному розпорядженні способи участі батька у вихованні дітей у їх сукупності є передчасними та такими, що можуть порушити нормальний режим життєдіяльності та психологічний стан останніх, враховуючи характер взаємовідносин між сторонами, потреби в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров`я дітей), відпочинку, дотримання особистої гігієни та часу для розвитку, так як діти є малолітніми.

Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд приходить до переконання, що вимоги позивачки щодо участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Проте дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь відповідача у вихованні дітей у інший спосіб, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це.
До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень ОСОБА_3 з донькою та сином.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі 640 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, 218 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 153, 157-159 СК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Ічнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про визначення способу участі у вихованні дітей задовольнити.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_3 у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-побачення: щотижня в суботу з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин та у неділю з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин з урахуванням стану здоров`я дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш