Дата документу 22.02.2017
ЄУ № 420/236/17
Провадження №2/420/203/17
У Х В А Л А

22 лютого 2017 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Потапенко Р.Р., розглянувши матеріали позовної заяви Кредитної спілки «Айдар-Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КС «Айдар-Кредит», звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 958248,12 грн., що складається з 107206,65 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 851041,47 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Вивчивши позовну заяву та подані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Вимоги, що предявляються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст. 119 ЦПК України: позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи до суду позивачем надані ксерокопії примірників позовної заяви для відповідачів, тому він має надати належним чином оформлені та підписані екземпляри позовної заяви відповідно до кількості відповідачів.

За змістом ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб у цивільному процесі представляють їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України, статті 246 ЦК України повноваження представника юридичної особи мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладанням печатки юридичної особи. Оригінал довіреності або копія з неї, посвідчена суддею, приєднуються до справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 3, 8, 38, 42, 44, ч. 7 ст. 119, п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України при звернення представника юридичної особи до суду суд зобов'язаний належним чином перевірити повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи, відповідність виданої представникові юридичної особи довіреності вимогам закону, зокрема наявність у посадової особи, яка підписала довіреність, передбачених законом, статутом або положення юридичної особи, повноважень на це.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона подана від імені КС «Айдар Кредит» підписана представником ОСОБА_4, до позовної заяви додані копії документів, завірені печаткою КС «Айдар Кредит» та підписом виконуючого обовязки голови КС «Айдар Кредит» ОСОБА_4 Проте в матеріалах справи міститься лише довіреність № 1 від 14.01.2017, якою правління КС «Айдар Кредит» уповноважує ОСОБА_4 на представництво інтересів спілки. Жодних документів на підтвердження повноважень голови правління ОСОБА_5 та виконуючого обовязки голови правління КС «Айдар Кредит» ОСОБА_4 до суду не надано.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 958248,12 грн., проте в матеріалах справи відсутні жодні розрахунки заборгованості чи інші докази нарахування саме такої суми, та з позову не вбачаються періоди сплати або не сплати відповідачем платежів по кредиту. Водночас надано довідку без підпису та зазначення, ким вона складена про заборгованість по кредитам станом на 21.06.2014.

Також, відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у розмірі та в порядку, передбаченому законом. Натомість до позовної заяви додано дублікат квитанції №109 від 24.02.2015 на суму 3654,00 грн., який є копією, та не може бути належним доказом сплати судового збору, а також дає підстави вважати, що позовна заява залишається частково не сплаченою судовим збором.

Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені громадянами за подання інших позовних заяв, по яким судами були ухвалені процесуальні рішення.

Отже суд приходить до висновку, що судовий збір сплачений позивачем не в повному обсязі всупереч вимогам Закону України «Про судовий збір», згідно якого за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже позивач має сплатити 3654 грн. 00 коп., на р/р 0223, одержувач УДКСУ у Новопсковському районі, банк одержувача ГУДКСУ у Луганській області, код 37942461, МФО 804013, та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Для обєктивного та своєчасного розгляду справи, надання учасникам цивільного процесу рівних прав передбачених Конституцією України, необхідно привести позовну заяву згідно вимог чинного цивільно-процесуального законодавства та надати докази своїх позовних вимог, повноважень та сплати судового збору в повному обсязі.

Як вбачається з наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності зі ст. 121 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Кредитної спілки «Айдар-Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя