Справа № 464/6107/16 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/964/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а:

03.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Львівські автобусні заводи», в якому просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.09.2016 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27.11.2013 року по день фактичного розрахунку 11.07.2016 року, що становить 54 391,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 01.04.2007 р. по 28.12.2009 р. працювала на посаді провідного художника прес-центру ТОВ «ЛАЗ». 29.12.2009 наказом №93-кс звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013 р. з відповідача на її користь стягнуто 5192,91 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 65585,21 грн. за період з 29.12.2009 по 26.11.2013.

Постановою державного виконавця від 06.02.2014 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013 р., а постановою державного виконавця від 18.07.2016 р. виконавче провадження закінчено у звязку з проведенням з нею 11.07.2016 р. повного розрахунку. Оскільки розрахунок з нею відповідачем проведено більше ніж через три роки, чим порушено ст.ст. 116, 117 КЗпП України, вважає, що має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 27.11.2013 р. по 11.07.2016 р., що становить 54 391,20 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2013 року до 11.07.2016 року у розмірі 54 391 грн. 20 коп. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Львівські автобусні заводи».

Вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вважає, що неповідомлення у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ТОВ «Львівські автобусні заводи» передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази на спростування позовних вимог. Крім того, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за період з 27.11.2013 року по 11.07.2016 року, оскільки трудові відносини між роботодавцем - ТОВ «Львівські автобусні заводи» та працівником ОСОБА_2 були припинені після звільнення останньої згідно наказу № 93-кс від 29.12.2009 року, а 11.07.2016 року було здійснено повне погашення заборгованості по заробітній платі.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до положень ст.117 КЗпП України, в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що Даугерт І.А. перебувала в трудових стосунках з ТОВ «Львівські автобусні заводи» до 29.12.2009 року. Наказом ТОВ «Львівські автобусні заводи» №93-кс від 29.12.2009 звільнена з роботи на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 3-4).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013 року, що набрало законної сили 15.12.2013 р., з ТОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 5192,91 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65585,21 грн., а всього 70778 грн. 12 коп. (з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати).

Постановою державного виконавця від 06.02.2014 року відкрито виконавче провадження №41849145 про примусове виконання виконавчого листа №1319/12218/2012, виданого 27.01.2014 Сихівським районним судом м. Львова з виконання рішення суду від 26.11.2013 року (а.с. 7).

18.07.2016 року постановою державного виконавця вказане виконавче провадження закінчено у звязку з перерахуванням 11.07.2016 р. боржником на рахунок стягувача заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі (а.с. 8).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони або особа стосовно якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, та стягуючи з відповідача в користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, районний суд вірно виходив з того, що повний розрахунок з позивачем проведено лише 11.07.2016 року, а відтак за період 27.11.2013 р. по 11.07.2016 р. підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, однак, розраховуючи суму середнього заробітку, суд прийшов до помилкового висновку, що такий слід розраховувати, виходячи з періоду роботи позивача з червня 2009 р. по листопад 2009 р., що передували звільненню з роботи, оскільки розмір середнього заробітку позивача встановлено рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013 року, а відтак, не підлягає доказуванню у даній справі.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2013 року встановлено, що середній заробіток позивача становить 1395,47 грн., тому враховуючи кількість днів затримки розрахунку при звільненні, що становить 31,3 міс., з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 43677 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених мотивів, рішення суду в частині розміру невиплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

Стягнути з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2013 року до 11.07.2016 року у розмірі 43677 грн.

Керуючись ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2016 рокув частині розміру невиплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити.

Резолютивну частину рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2016 року викласти в такій редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2013 року до 11.07.2016 року у розмірі 43677 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_3