УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніза касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 3 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 серпня 1986 року вона працювала вчителем біології та хімії у комунальному лікувально-профілактичному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій». 27 липня 2015 року її було звільнено з роботи у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Оскільки у день звільнення відповідачем не було проведено виплату всіх належних їй сум, позивач просила, з урахуванням уточнених вимог, стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 1 686 грн 59 коп., 20-відсоткову надбавку як педагогічному працівнику за період з 1 січня 2010 року по 1 вересня 2011 року у розмірі 4 794 грн 99 коп., заборгованість з доплати за класне керівництво у розмірі 20 % посадового окладу вчителя, викладача у розмірі 291 грн 31 коп., заборгованість з підвищення посадового окладу у розмірі 30 % окладу за період з1 січня 2005 року по 1 жовтня2006 року у розмірі 2 115 грн 39 коп., заборгованість з виплати індексації заробітної пати за період з 1 січня 2014 року по 1 червня 2015 року у розмірі 1 764 грн 21 коп., середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку по день постановлення рішення у справі.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь ОСОБА_4 1 225 грн 84 коп. індексації заробітної плати за період з січня 2014 року по червень 2015 року включно. Стягнуто з комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення у розмірі 16 654 грн 40 коп., яки визначено без утримання податку й інших обов'язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 3 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 831 грн з утриманням з цієї суми податку та інших обов'язкових платежів.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зменшуючи розмір такого стягнення, апеляційний суд, на підставі доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, що позивачем заявлено п'ять майнових вимог, які б давали підставу для застосування ст. 117 КЗпП України, з яких задоволенню підлягає лише одна вимога про стягнення індексації заробітної плати, тобто позовні вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволені частково, що є підставою для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс15 та від 6 липня 2016 року у справі № 6-1207цс16, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 3 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик