Справа № 591/2685/16-ц
Провадження № 2/591/154/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Шелєхової Г.В.

при секретарі- Тищенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватне ремонтно-будівельне підприємство «Рембуд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, остаточно уточнивши свої вимоги, ставить питання про стягнення з відповідачів матеріального збитку в сумі 4985 грн. 24 коп. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн., також просить стягнути витрати на проведення звіту, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. З вини відповідачів 25 квітня 2016 року була залита його квартира, в результаті чого йому завдано матеріальну шкоду пошкоджені шпалери та килимове покриття в коридорі, руді плями на стінах в залі та спальні. Згідно звіту незалежної оцінки вартість матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі становить 4985 грн. 24 коп. В обґрунтування вини відповідача послався на акт, складений комісією ПРБП «Рембуд», згідно змісту якого винними в залитті є мешканці кв. № 46, які мешкають поверхом вище, оскільки вони самовільно здійснили реконструкцію зливної каналізації. Внаслідок залиття квартири позивачу завдано моральних страждань, порушився сон, зявилися головні болі, порушені нормальні життєві звязки.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Від ПРБП «Рембуд» надійшла письмова заява про розгляду справи у відсутність їх представника.

Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов частковому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в квартира АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_1 Квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та членам його сімї: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1994 року ( а. с. 46).

В квартирі № 46 цього ж будинку проживає ОСОБА_2 та ОСОБА_3, квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло (а.с.99). Дана квартира розташована над квартирою позивача. Будинок, в якому проживають сторони, обслуговується ПРБП «Рембуд».

Згідно акту про залиття № 275 від 29 квітня 2016 року комісією ПРБП «Рембуд» у складі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 причиною залиття квартири АДРЕСА_2 зазначено - « порив гнучкого шлангу гарячого водопостачання у кухні. Так як мешканець кв. №46 самовільно встановив гнучкий шланг, порушивши проект, то залиття відбулося з вини мешканців кв. № 46 і вони зобовязані відшкодувати матеріальні збитки, а саме: коридор - пошкоджені шпалери на стінах, волога підлога; зал на шпалерах руді плями; спальня руді плями на пофарбованій водоемульсійною фарбою стелі, підлога покрита килимовим покриттям, на поверхні наявні руді плями. В квартирі відчувається стійкий неприємний запах вологи.» ( а. с. 9).

Згідно довідки ПРБП «РЕМБУД» №276 від 04 травня 2016 року 25 квітня 2016 року в кухні в квартирі АДРЕСА_3 виник порив гибкого шлангу гарячого водопостачання. В результаті пориву гарячою водою була залита квартира №43 (а.с.96).

Судом був допитаний в якості свідків склад комісії, яка складала вищевказаний акт. Вказані особи підтвердили обсяг пошкодженого майна, пояснили, що причина залиття в акті вказана зі слів ОСОБА_12 чоловіка відповідачки, який також мешкає в спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що дійсно до їх квартири приходив представник ПРБП «Рембуд» для з»ясування причин залиття і він йому повідомив, що лопнув гнучкий шланг. Пояснив, що самостійно усунув причину залиття, не заперечував, що витік води стався з їх квартири.

Допитаний судом в якості свідка ФОП ОСОБА_13, який є суб»єктом оціночної діяльності і безпосередньо виходив до квартири позивача для проведення замірів та огляду приміщення, пояснив, що розмір матеріального збитку, що виник внаслідок затоплення житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, становить 4985 гривень 24 копійок (а.с. 130-144). Докладно пояснив суду механізм обрахування вказаного збитку, вказав обсяг пошкоджених шпалер, підлоги та стелі. Площа приміщень, які взяті ним для обрахування збитку, відповідає технічному паспорту квартири позивача. Перелік пошкоджень, вказаних ним, відповідачє пошкодженням вказаним позивачем та допитаними в суді свідками працівниками ПРБП «Рембуд», інформації, викладеній в акті.

На підставі наданих доказів суд вважає встановленим факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідачів, що обєктивно свідчить про заподіяння йому майнової шкоди та моральних страждань, яких він зазнав у звязку з пошкодженням його майна.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що виникли створенням незручностей в користуванні квартирою, неприємних відчуттях, повязаних з пошкодженням квартири.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи розяснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ступінь доведеності позивачем характеру і обсягу моральних страждань, передбачені ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає достатнім встановити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гр.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України передбачено, що власність зобовязує; власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що в даному випадку встановлено, що саме з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача у справі.

Необхідність та вимушеність проведення ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття відремонтованої перед залиттям квартири та оплати їх вартості позивач довів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка визнає збитками витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача та їх представника про те, що не існувало необхідності повної замінсти шпалер та ремонту підлоги та стелі, оскільки вони були пошкоджені частково, оскільки відновлення їх нормального стану (аналогічного попердньому) можливе лише шляхом повної заміни шпалер, пофарбування в повному обсязі, а не частково стелі, повної заміни ковроліну. Проведення латкового ремонту в данолму випадку не приведе до відновлення стану приміщення до попереднього стану.

Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати40 відсотків встановленої законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_14 укладено договір про надання правової допомоги від 15 вересня 2016 року (а.с. 113).

Визначаючи розмір, що підлягає стягненню, судом враховано, що представником позивача ОСОБА_14 в даній справі було проведено дії, необхідні для розгляду справи, в тому числі складено та подано позовну заяву, зібрано та долучено до матеріалів справи докази на підтвердження позиції по справі, взято участь в судових засіданнях: 16 вересня 2016 року (17хв.), 07 листопада 2016 року (2 год. 58 хв.), 28 листопада 2016 року (1 год. 45 хв.), 20 грудня 2016 року (27 хв.), 11 січня 2016 року (1 год. 30 хв.), 16 лютого 2017 року (1 год. 47 хв.) загальна кількість годин складає 08 годин 44 хвилини.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 01 січня 2017 року складає 1600 грн.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», є співмірним з кількістю вчинених адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі.

В звязку з наведеним на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гр. за подання позову до суду першої інстанції, 2000,00 гр. витрати на правову допомогу; всього 2551, 20 грн.

Вимога стосовна стягнення витрат на проведення звіту не підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, що ці витрати не повязані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України , ст.ст. 10-11, 60, 69, 88, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4985 гривень 24 копійки матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 1275 гривень 60 копійок з кожного.

В іншій частині вимог відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Шелєхова