Справа № 415/1235/17
Провадження № 2/415/749/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

за участю представника третьої особи - Кокорєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з квітня 2000 року вона мешкала разом із відповідачем без реєстрації шлюбу. Вони були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна донька ОСОБА_5. У 2004 році спільне сумісне життя не склалось з відповідачем та відповідач припинив із нею будь-які стосунки, перестав приймати участь у вихованні дитини, в тому числі надавати матеріальну допомогу на її утримання. На сьогодні донька зареєстрована та мешкає зі нею за адресою: АДРЕСА_1. З моменту припинення стосунків з відповідачем і по теперішній час, вже майже 13 років, батько доньки, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не бачив доньку жодного разу. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки.

У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила суд позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила х задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити х у повному обсязі, а саме: позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи від нього не находило.

В судовому засіданні представник третьої особи Кокорєва Ю.С. просила суд позовгі вимоги задовольнити та позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також підтримала висновок Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні його неповнолітньої дитини.

Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_3 вважає відповідача ОСОБА_4 таким, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, він не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратив до дитини інтерес.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 14.04.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис № 223. Батьком дитини записаний ОСОБА_4, матір'ю дитини записана ОСОБА_3.

Згідно з довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області № 816102-361 від 08.10.2008 р. зареєстровано народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Лисичанську, актовий запис № 223. Батько: ОСОБА_4, мати: ОСОБА_3. Відповідно до актового запису про визнання батьківства за № 19 від 14.04.2003 р. по Лисичанському відділу реєстрації актів цивільного стану здійснено виправлення прізвища дитини з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

Згідно з довідкою № 952/10-13 від 22.02.2017 року, виданою Відділом адміністративних послу Лисичанської міської ради, наданої ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та мешкають ОСОБА_3, - донька, ОСОБА_7 -наймач, ОСОБА_8 - онук, ОСОБА_5 - онука.

Згідно з довідкою наданою КП «ЛЖЕК №1» № 60 від 20.02.2017р., ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, вона та її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають за вищевказаною адресою. Батько дитини ОСОБА_4 із сім'єю не проживає з 2004 року, спільне господарство не веде і участі у вихованні дитини не приймає.

Згідно з довідкою № 31 від 21.02.2017 року, наданою Лисичанською багатопрофільною гімназією ОСОБА_3, матері учениці 8-Б класу Лисичанської багатопрофільної гімназії ОСОБА_5, її батько - ОСОБА_4 не приділяв і не приділяє уваги вихованню доньки, батьківські збори не відвідує, навчанням доньки не цікавиться.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1725/01-16 від 25.04.2017 року, Орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, ст.ст. 150, 164-167 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА