Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/715/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

19.04.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого-судді Потапенка В.І.

суддів Франко В.А., Черненко В.В.

секретар Гончар В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, - ВСТАНОВИЛА: 13.04.2016 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути грошові кошти за договором позики у сумі 712854 грн. 21 коп., з яких: сума основного боргу - 400000 грн. 00 коп., сума процентів за користування грошима 13561 грн. 64 коп., 3 % річних 23309 грн. 59 коп., інфляційне збільшення суми боргу 275982 грн. 98 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Заочним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування позикою в сумі 13561 (тринадцять тисяч п"ятсот шістдесят одна) грн. 64 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 23309 (двадцять три тисячі триста дев"ять) грн. 59 коп., суму індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 275982 (двісті вісімдесят п"ять тисяч дев"ятсот вісімдесят дві) грн. 98 коп., а всього заборгованість в сумі 712854 (сімсот дванадцять тисяч вісімсот п"ятдесят чотири ) грн. 21 коп.та сплачений судовий збір в сумі 6890 грн. 00 коп.. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року залишено без задоволення. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року та відмовити у задоволенні позову , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився , направив електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із перебуванням у службовому відрядженню та занятістю його представників в інших судових процесах. Обговоривши доводи клопотання , колегія суддів визнала зазначені у ньому причини неявки неповажними, не підтвердженими будь-якими доказами та продовжила розгляд справи за даної явки. При цьому колегія врахувала те, що приблизно третю частину матеріалів справи становлять поштові відправлення , які як відповідач , так і його представники протягом тривалого розгляду справи судом першої інстанції не бажали отримувати , чим затягували розгляд справа. Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін , з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України. Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №317 (а.с.10-11). Оригінал договору позики грошей наданий суду позивачем та приєднаний до матеріалів справи. Згідно п.1 договору позики грошей ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 400000 грн. 00 коп., строком до 30 квітня 2014 року. Відповідно до п.2 вказаного договору повернення позиченої суми грошей має бути здійснено в національній валюті, в місті Києві.Докази повернення коштів відповідачем не надано. З врахуванням встановлених обставин справи , суд першої інстанції з посиланням на ст..ст. 526, 530, 536, 545, 611, 629, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначив, що оскільки зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, то є всі підстави для стягення з нього на користь позивача суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, процентів за позикою, нарахованих відповідно до облікової ставки НБУ за користування позиченими коштами та три проценти річних від простроченої суми, пославшись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79 цс14, та від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою виходячи з наступного. Доводи скарги про те, що в суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення заочного рішення апеляційним судом не перевіряються, оскільки вони не впливають на правильність рішення суду першої інстанції. Як вбачається із матеріалів справи , відповідач жодного разу не був у судовому засіданні суду першої інстанції, він та його представники ухилялися від отримання судових повісток та документів суду.Будь-яких доказів , які б спростовували висновок суду першої інстанції до апеляційної скарги не додав. Є необґрунтованими і доводи скарги стосовно того , що за договором позики ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_2 не передавав, а договір позики між сторонами був укладений у зв»язку з існуванням інших обставин, не пов»язаних жодним чином з наданням грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 400000 грн. 00 коп., строком до 30.04.2014 року.( т.2 ас. 28) Вище зазначена умова договору свідчить про те, що гроші на момент підписання договору та його нотаріального посвідчення вже отримані позичальником, про що свідчить стверджувальний вислів «позичив». Згідно ч.1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості , ніж встановлено договором. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 30.10.2013 року недійсним.( т.1 ас. 58-61) Разом із тим, ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 30.10.2013 року недійсним залишено без розгляду .( т.2 ас. 32-38) Таким чином відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не спростував доводів первісного позову та не довів, що грошові кошти у сумі 400000.00 грн. не були одержані ним від позикодавця ОСОБА_4, а тому висновок суду першої інстанції щодо доведеності первісного позову є правильним та відповідає матеріалам справи. Доводів , які б свідчили про те, що позивачем ОСОБА_4 надано суду першої інстанції неправильний розрахунок сум стягнення за договором позики ні матеріали справи , ні апеляційна скарга не містить і правильність такого розрахунку апеляційним судом не перевіряється. Інших доводів апеляційна скарга не містить. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права , його висновки відповідають фактичним обставинам справи , а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні. Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,ст.ст. 308 , 313- 315, 319 ЦПК України , колегія суддів ,- УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Заочне рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року - залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :