Справа № 305/44/17
Провадження по справі 2/305/325/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету , треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті 16 січня 2001 року її дідуся, ОСОБА_4, та 11 червня 2016 року її бабусі, ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області складено актові записи про смерть відповідно за №05 від 17 січня 2001 року та №27 від 14 червня 2016 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок №22 (двадцять два) з надвірними прибудовами та господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Кірова (Опчина) в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини (16 січня 2001 року) фактично належало на праві приватної сумісної власності в рівних частинах спадкодавцям, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а після відкриття спадщини (11 червня 2016 року) в цілій частині на праві приватної власності ОСОБА_5. Спадкове нерухоме майно було набуто спадкодавцями в порядку новобудови, в якому вони певний час проживали до дня своєї смерті кожен, вважаючи його своєю особистою приватною власністю. Однак, як з'ясувалось після смерті ОСОБА_5, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за життя спадкодавців останніми проведена не була. Документами, якими на сьогоднішній час підтверджується правовий статус даного спадкового нерухомого майна, являються: технічний паспорт на одноквартирний (садибний) житловий будинок із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, виготовлений 30 листопада 2016 року ФОП інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_6; особовий рахунок виписка із погосподарської книги Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області станом на 2015 рік із відповідним записом щодо обєкту погосподарського обліку та наявною земельною ділянкою площею 1,00 (один) гектар, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відведено 0,25 (нуль цілих двадцять пять сотих) гектара, для ведення особистого селянського господарства 0,75 (нуль цілих сімдесят пять сотих) гектара; довідка виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 494 від 28 листопада 2016 року (інформація щодо належності житлового будинку та присадибної земельної ділянки). Згідно виписки із погосподарської книги обєкту погосподарського обліку (особовий рахунок № 114), спадковий житловий будинок розташовується на земельній ділянці площею 0,25 (нуль цілих двадцять пять сотих) гектара. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, вона, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити в встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно. За свого життя її бабуся, ОСОБА_5, як спадкодавець, склала заповітне розпорядження відносно всього спадкового майна, як рухомого, так і нерухомого, що належало їй на праві приватної власності чи на яке б вона мала право, де б це майно не знаходилося та де б воно не перебувало на час відкриття спадщини. Даний заповіт посвідчений 25 грудня 2009 року виконуючим обовязків секретаря виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за № 82. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), виданої 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_7, даний заповіт чинний, номер у спадковому реєстрі 48918476. Спадщина відкрилася 11 червня 2016 року внаслідок смерті спадкодавця (частина 1 статті 1220 Цивільного кодексу України). Підтвердженням того, що нею прийнята спадщина за заповітом шляхом подачі до нотаріальної контори заяви після її відкриття протягом строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, свідчить ОСОБА_8 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, складений 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Рахівської районного нотаріального округу Закарпатської області п. Маріною А.С., номер спадкової справи 59842531, номер у нотаріуса 80/2016. Крім того, на час відкриття спадщини вона проживала постійно зі Спадкодавцем з 21 травня 2003 року, про що свідчить запис про її місце проживання в паспорті громадянина України ВР 292561, виданому на її імя 11 червня 2007 року Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області. На даний час будь-яких майнових спорів щодо прийняття нею спадщини за заповітом в цілій частині між спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, якими, крім неї, являються: її тітка, ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1; її батько, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не має, оскільки, ОСОБА_2 подала заяву про відмову від прийняття нею спадщини на її користь, а її батько ОСОБА_3, її майнові/спадкові права не оспорює. В звязку із наведеним та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, вона для належного оформлення спадщини звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та було рекомендовано вирішити дане питання/цивільний спір у судовому порядку. Дані обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 26 грудня 2016 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_7. На підставі наведеного просила визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою села Верхнє Водяне, вулиця Кірова, будинок №22, Рахівського району, Закарпатської області, право власності в цілій частині на житловий будинок № 22 (двадцять два) загальною площею 106,00 (сто шість) квадратних метрів разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Кірова (Опчина) в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_8 направила суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори в судовому засіданні присутні не був. Державний нотаріус ОСОБА_10 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Треті особи без самостійних вимог- Бойкул ОСОБА_9 та ОСОБА_3, кожен окремо, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_10 на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 11 червня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_5, залишилося спадкове майно - житловий будинок №22 з надвірними прибудовами та господарськими будівлями по вул. Кірова (Опчина) в с. Верхнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області, 1/2 частину якого фактично прийняла після смерті, 16 січня 2001 року, свого чоловіка ОСОБА_4, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном, ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 25 грудня 2009 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

ОСОБА_10 власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №22 по вул. Кірова (Опчина) в с. Верхнє Водяне Рахівського району, виданої ФОП ОСОБА_6 спадковий будинок побудований у 1976 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 28 листопада 2016 року №494, житловий будинок №22 по вул. Кірова (Опчина) в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_5, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви після її відкриття протягом строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, про що свідчить ОСОБА_8 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, складений 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Рахівської районного нотаріального округу Закарпатської області п. Маріною А.С., номер спадкової справи 59842531, номер у нотаріуса 80/2016.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), виданої 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_7, даний заповіт чинний, номер у спадковому реєстрі 48918476.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою села Верхнє Водяне, вулиця Кірова, будинок №22, Рахівського району, Закарпатської області, право власності в цілій частині на житловий будинок № 22 (двадцять два) загальною площею 106,00 (сто шість) квадратних метрів разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Кірова (Опчина) в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Судовий збір в сумі 2076,70 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_11

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.