РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10938/16-ц

Провадження № 2/643/889/17

01.03.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «ПРОСТО Страхування» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 51827,00 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 09.02.2013 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір, поліс № АЕ/1665430, обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_1. 18.01.2014 року в м. Києві по вул. Романа Ролана відбулась дорожньо транспортна пригода, учасниками якої стали: автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, автомобіль «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, автомобіль «Geely», реєстраційний номер М683VЕ31, яким керував ОСОБА_5, та застрахований автомобіль «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1 Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова, ДТП сталося в результаті порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 На момент ДТП між ОСОБА_3 та АТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 93394Га/13х/МСК від 15.04.2013 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2. Внаслідок даної пригоди третя особа ОСОБА_3 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля. ОСОБА_6 акту виконаних робіт № 153023 від 19.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 54102,80 грн. Відповідно до платіжного доручення № 89070 від 10.02.2014 року, ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 54102,80 грн. В квітні 2015 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.07.2015 року з позивача на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» було стягнуто відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 50000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн., а всього 51827,00 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 19.04.2016 року складено Страховий акт № 107452, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 51827,00 грн. Позивачем 19.04.2016 року було сплачено ТОВ «СК «АХА Страхування» зазначені грошові кошти. Оскільки відповідач із заявою про настання ДТП до позивача не звертався, наявні підстави для стягнення з відповідача сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. При цьому на уточнююче запитання суду пояснив, що під час розгляду справи в господарському суді м. Києва вони заперечували проти позову, оскільки вважали, що суму збитків необхідно поділити між страховими компаніями. Також зазначив, що клопотання про проведення експертизи для визначення розміру збитків, під час розгляду справи в господарському суді м. Києва, ними не заявлялось.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначила, що станом на час ДТП відносно автомобіля «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_4, одночасно існувало два договори (поліси) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачем про ДТП було своєчасно повідомлено страхову компанію ТОВ «СК «АХА Страхування», про поліс якої йому було відомо від власника автомобіля. Законодавством не передбачений обовязок водія повідомляти всі страхові компанії про ДТП, тому відповідач повідомив ту страхову компанію, про договір з якою йому було відомо. Про існування договору страхування з позивачем, відповідачу відомо не було. Обидва договори страхування із страховими компаніями укладались власником автомобілю ОСОБА_2, який не повідомив відповідача про існування першого договору (полісу), укладеного з позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2014 року у справі № 638/940/14-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 18.01.2014 року о 14-25 год., керуючи автомобілем «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Р. Ролана, в районі буд. № 13 в м. Харкові, невірно вибрав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, який від цього скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Geely», реєстраційний номер М683VЕ31, під керуванням водія ОСОБА_8, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Вказана постанова суду набрала законної сили.

ОСОБА_6 № АЕ/1665430 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 09.02.2013 року по 08.02.2014 року, ОСОБА_2 було застраховано цивільно-правову відповідальність у ПАТ «ПРОСТО - страхування», забезпечений транспортний засіб автомобіль «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_4.

Крім того, згідно ОСОБА_6 № АІ/6228429 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 09.01.2014 року по 08.01.2015 року, ОСОБА_2 було застраховано цивільно-правову відповідальність у ТОВ «СК «АХА Страхування», забезпечений транспортний засіб автомобіль «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_4.

Власником автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО855532 від 13.04.2013 року.

МіжОСОБА_3 та АТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 93394Га/13х/МСК від 15.04.2013 року, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2.

22.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та подав заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

ОСОБА_6 даних Страхового акту № 1.001.14.00871/VESKO3668 від 07.02.2014 року, сума збитків, завданих автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП, яка сталась 18.01.2014 року, становить 54102,80 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 89070 від 10.02.2014 року, ПАТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 54102,80 грн.

ОСОБА_6 рішення господарського суду м. Києва від 29.07.2015 року, стягнуто з ПАТ «Просто Страхування» на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн., а також 1827,00 грн. судового збору. Зазначене рішення набрало законної сили.

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, задовольняючи позов ПАТ «СК «АХА Страхування», господарським суд виходив з наступного. ОСОБА_2 було укладено два договори страхування, один з ПАТ «Просто Страхування», терміном дії з 09.02.2013 року по 08.02.2014 року, а другий з ПАТ «СК «АХА Страхування», терміном дії з 09.01.2014 року по 08.01.2015 року. ОСОБА_2 під час укладення договору страхування не повідомив ПАТ «СК «АХА Страхування» про наявність іншого діючого полісу № АЕ1665430, а матеріали справи не містять доказів визнання полісу № АІ6228429 дійсним у судовому порядку. Таким чином, на момент настання ДТП, поліс № АЕ/1665430, виданий ПАТ «Просто Страхування», був дійсним, а отже саме воно є особою, відповідальною за збитки, завдані власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Вищого Господарського суду України від 02.02.2016 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року у справі № 910/10524/15 та вказане вище рішення господарського суду м. Києва від 29.07.2015 року залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення. В обґрунтування судом касаційної інстанції зазначено, що оскільки ОСОБА_2, як страхувальник, під час укладання договору страхування не повідомив ПрАТ «СК «АХА Страхування» про наявність іншого діючого полісу № АЕ1665430, укладеного з ПрАТ «Просто Страхування», договір страхування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» є нікчемним у розумінні ст. 215 ЦК України. Так, ст. 989 ЦК України встановлено обовязок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що обєкт вже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до даних Страхового акту № 107452 від 19.04.2016 року, складеного ПАТ «Просто - Страхування», вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП, яка сталась 18.01.2014 року, становить 51827,00 грн. Вказані кошти були виплачені позивачем на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 7053 від 19.04.2016 року.

На адресу відповідача позивачем направлялась Регресна вимога № 04-1948 від 06.05.2016 року щодо добровільного відшкодування збитків в розмірі 51827,00 грн.

Також, як вбачається з наданого відповідачем листа ПАТ «СК «АХА Страхування» № 817/16/21 від 27.10.2016 року, про настання ДТП, яка мала місце 18.01.2014 року в м. Харкові по вул. Р. Ролана за участю автомобіля «Toyota Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_4, повідомив ОСОБА_1 телефонним дзвінком 20.01.2014 року.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_6 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Верховним Судом України в постанові від 16.09.2015 року по справі № 6-284цс15 висловлено наступні правові позиції.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року

№ 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Крім того, в постанові від 22.06.2016 року по справі № 6-1253цс16 Верховним Судом України висловлено, крім вказаних вище, також наступні правові позиції.

В разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, установивши, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу фізично не зміг прибути до страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та повідомити про ДТП, оскільки перебував на лікуванні, про що надано відповідні документи, та що працівник ПрАТ «СК «Провідна» прийняв повідомлення про ДТП від сина відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Таким чином, з вказаних вище правових позиції Верховного Суду України вбачається, що обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, установлений для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. При цьому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, якщо відсутній факт понесення страховиком необґрунтованих виплат. Також, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Крім того, аналіз положень закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить, що у звязку із внесенням змін до нумерації пунктів вказаного Закону, станом на час виникнення спірних правовідносин підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону не містить положень щодо обовязку особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП.

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, що станом на час ДТП існувало одночасно два договори (поліси) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які укладались власником автомобілю ОСОБА_2 Як вбачається з доводів відповідача, останньому не було відомо про наявність вказаного договору, укладеного з позивачем. Так, власником автомобілю ОСОБА_2 відповідача було повідомлено про наявність договору страхування, укладеного із ПрАТ «СК «АХА Страхування», та відповідач після ДТП в триденний строк повідомив вказану страхову компанію про настання ДТП, що підтверджується листом зазначеної компанії. Враховуючи наведене, в діях відповідача не вбачається недобросовісної поведінки.

Крім того, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, а також встановлений постановою суду, яка набрала законної сили. Відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності згідно судового рішення. Господарським судом м. Києва під час розгляду вказаної вище господарської справи, було перевірено та встановлено розмір збитків, спричинених внаслідок ДТП.

Також позивачем в ході розгляду даної справи, не зазначалось на його незгоді із розміром збитків, що були спричинені внаслідок ДТП та стягнуті з нього в порядку регресу згідно рішення господарського суду. Так, суд враховує, що в разі незгоди позивача із вказаним розміром збитків, останній не був позбавлений можливості в ході розгляду господарської справи заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, проте вказане клопотання заявлено не було.

Таким чином, сам по собі факт неповідомлення відповідачем позивача про вказану вище ДТП, не призвів до необґрунтованих виплат позивача та неможливості останнього перевірити обставини ДТП.

Враховуючи наведене та вказані вище правові позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО страхування» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.