Справа № 145/617/13-ц Провадження № 22-ц/772/714/2017Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 39Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Марчук В.С.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Селищенська сільська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, відшкодування моральної шкоди і стягнення коштів за спожитий газ та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Селищенська сільська рада, про виділ ? частки будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року позивач звернулась в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своїй батьків: ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. До складу спадщини після смерті матері увійшов житловий будинок АДРЕСА_2, а після смерті батька - частка квартири АДРЕСА_1, легковий автомобіль марки «Рено», легкові автомобілі марки «Запорожець», «Москвич», грошові заощадження на рахунках в Ощадбанку. Разом з нею право на отримання спадщини має її брат ОСОБА_3, інших спадкоємців після смерті батьків немає. Після смерті батьків вони обоє прийняли спадщину, шляхом подання відповідних заяв до Тиврівської державної нотаріальної контори та Першої Вінницької державної нотаріальної контори, однак свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків вона не отримала, так як в свідоцтві про її народження мати записана як «ОСОБА_7»; у свідоцтві про право на спадщину, що видане матері на житловий будинок від 06.01.1978 року, не вказаний номер будинку і назва вулиці. Позивачем ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_3 вважає майно, що залишилося після смерті батька своєю особистою власністю, не допускає її до квартири і особисто використовує автомобілі, при цьому у нього залишилися всі правовстановлюючі документи на квартиру, технічні паспорта на автомобілі та ощадні книжки. На всі її прохання надати дані документи нотаріусу для належного оформлення спадщини після смерті батька, отримує відмову від останнього, адже вищезгадане майно і так знаходиться у його фактичному володінні та користуванні. Крім того, зазначила, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.01.2013 року за ОСОБА_3 вже визнано право власності на ? частку спірного будинку. Також, в позові зазначено, що після смерті батьків стосунки між нею та відповідачем різко погіршилися, брат не бажав мирно, шляхом узгоджених дій, вирішувати всі питання, які пов'язані з прийняттям спадщини, навпаки між ними на цьому ґрунті виникло ряд суперечок та сварок і коли вона намагалася узгодити з останнім питання прийняття спадщини, члени його сім'ї почали грубо з нею конфліктувати та побили. Внаслідок перенесених сильних душевних хвилювань, викликаних протиправною поведінкою ОСОБА_3 та членів його сім'ї, в неї різко погіршився стан здоров'я, зокрема, загострилися хвороби серцево-судинної системи, вона змушена проходити курси стаціонарного лікування та купувати дорогі медичні препарати, що підтверджуються медичними документами та товарними чеками, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила встановити факт, що вона є рідною дочкою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області; визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,2 кв. м, житловою 33,2 кв. м, вартістю 334 034 грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4; поділити житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 по першому варіанту поділу будівельно-технічної експертизи № 428/429/430/14-21 від 18.08.2014 року, визнавши за нею право власності на ? частину домоволодіння «для першого співвласника»; встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 по першому варіанту поділу будівельно-технічної експертизи №946/947/16-21 від 19.08.2016 року, виділивши їй у користування земельну ділянку, площею 0,1464 га, а земельну ділянку, площею 0,0272 га (зазначене в план-схемі до експертизи жовтим кольором) залишити у спільному користуванні з ОСОБА_3; стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також половину вже сплаченої нею суми боргу за спожитий матір'ю газ.

Також, із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.01.2013 року за ним визнано право власності на 1/2 ідеальну частку будинку АДРЕСА_2, а тому просив виділити йому у власність в натурі 1/2 частку будинку, розташованого по АДРЕСА_2 та встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0, 32 га, розташованою по АДРЕСА_2 відповідно до його та ОСОБА_2 часток у праві власності на вказаний будинок.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.12.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_9 задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 47,2 кв. м, житловою 33,2 кв. м, вартістю 334 034 грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Поділено житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 по першому варіанту будівельно-технічної експертизи №428/429/430/14-21 від 18.08.2014 року, визнавши за ОСОБА_2 право власності на кімнату 1-3, площею 20,6 кв. м, вартістю 81 927,00 грн., кімнату 1-4, площею 14,2 кв. м, вартістю 56 474,00грн., кімнату 1-5, площею 12,0 кв. м, вартістю 47 725,00 грн., загальною площею 46,8 кв. м, вартістю 186 126,00 грн., що становить по вартості 55/100 дольових частин, із господарських будівель та споруд: сарай літ. «Б» (частина 38%) вартістю 13 048,00 грн., 1/2 частину погребу з шиєю «П», вартістю 1/2 х 8 306,00 грн., 1/2 частину криниці №1, вартістю 1/2 х 3 322,00 грн., 1/2 частину воріт №2, вартістю 1/2 х 3 322,00 грн., 1/2 частину хвіртки №3, вартістю 1/2 х 1 246,00 грн., 1/2 частину огорожі №4, вартістю 1/2 х 4 153,00 грн., 1/2 частину огорожі №5, вартістю 1/2 х 13 705,00 грн., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області.

Виділено ОСОБА_3 в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 по першому варіанту будівельно-технічної експертизи №428/429/430/14-21 від 18.08.2014 року у власність коридор 1-1, площею 9,5 кв.м, вартістю 37 782,00 грн., вітальню 1-2, площею 18,5 кв. м., вартістю 73 576,00 грн., кухню 1-6, площею 10,2 кв. м, вартістю 40 566 грн., ганок, вартістю 2 492,00 грн., що становить по вартості 45/100 дольових частин, із господарських будівель та споруд: сарай літ. «Б» (частина 62%), вартістю 21 422,00 грн., вбиральня літера «В», вартістю 6 229,00 грн., 1/2 частину погреба з шиєю літ. «П», вартістю 1/2 х 8 306,00 грн., 1/2 частину криниці №1, вартістю 1/2 х 3 322,00 грн., 1/2 частину воріт №2, вартістю 1/2 х 3 322,00 грн., 1/2 частину хвіртки №3, вартістю 1/2 х 1 246,00 грн., 1/2 частину огорожі №4, вартістю 1/2 х 4 153,00 грн., 1/2 частину огорожі №5, вартістю 1/2 х 13 705,00 грн..

Зобов'язано ОСОБА_2 улаштувати дверний отвір для входу в приміщення 1-4 та улаштувати дверний проріз між приміщенням 1-4 та 1-5.

Зобов'язано ОСОБА_3 закласти дверні прорізи між приміщеннями: вітальні 1-2 та кімнати 1-3, вітальні 1-2 та кімнати 1-5.

Погріб з шиєю «П», криницю №1, ворота №2, хвіртку №3, огорожу №4, огорожу № 5, що розташовані по АДРЕСА_2 залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 по першому варіанту поділу будівельно-технічної експертизи №946/947/16-21 від 19.08.2016 року, виділивши у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1464 га (визначену в план-схемі до експертизи «для другого співвласника» (заштриховану синім кольором)), в користування ОСОБА_3 виділено земельну ділянку, площею 0,1464 га (визначену в план-схемі до експертизи «для одного співвласника» (заштриховану червоним кольором)), земельну ділянку, площею 0,0272 га (позначену в план-схемі до експертизи жовтим кольором) залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів за спожитий газ відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини, при цьому зазначили, що рішення суду ними оскаржується лише в межах відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів за спожитий газ.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду, також проти задоволення апеляційної скарги заперечували ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Представник Селищенської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому було подано заяву про розгляд справи у його відсутність, а також в судове засідання не з'явився ОСОБА_6, який подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та задовольняючи поданий ОСОБА_3 зустрічний позов, районний суд виходив з того, що сторонами з урахуванням висновків, проведеної будівельно-технічної експертизи, погоджено варіанти поділу спірного житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, при цьому відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів за спожитий газ у зв'язку з їх недоведеністю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, яка на час смерті проживала та була зареєстрована АДРЕСА_2 після смерті якої відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8, який час смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/ 5 частку вказаної квартири по АДРЕСА_2 загальною площею 47, 2 кв. м, житловою 33,2 кв. м. Дана частка квартири належала ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 25.10.1996 року, виданого Вінницьким заводом нестандартного обладнання ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зареєстрованого в БТІ 25.11.1996року.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Звернувшись в суд з позовом ОСОБА_2 заявила, зокрема вимогу про встановлення факту, що вона є рідною дочкою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, мотивовану тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про її народження помилково вказані ім'я та по батькові матері, а саме «ОСОБА_7», тоді як правильно «ОСОБА_7».

При розгляді справи в суді першої інстанції даний факт, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_7 не заперечувався відповідачем ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_2 було надано свідоцтво про її народження, в якому прізвище та ім'я особи, записаною матір'ю позивача ОСОБА_2 та померлої однакові, свідоцтво про шлюб ОСОБА_10, згідно якого, її дошлюбне прізвище «ОСОБА_7», виписку з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1953-1955 роки.

З матеріалів справи видно, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.01.2013 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_7.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом першої черги після смерті своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, при цьому спадщину вони прийняли, подавши заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.ст. 1218 та 1267 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З матеріалів справи видно, що при розгляді справи в суді першої інстанції, сторони погодили поділити будинковолодіння по АДРЕСА_2 належного на праві приватної власності ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, по першому варіанту поділу, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №428/429/430/14-21 від 18.08.2014 року.

Крім того, з матеріалів справи видно, що рішенням Селищенської сільської ради від 13.11.2009 року №1055 ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,32 га в АДРЕСА_2, з яких для будівництва 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га.

Із висновку будівельно-технічної експертизи №946/947/16-21 від 19.08.2016 року, а також за погодженням сторін при розгляді справи в суді першої інстанції, останні погодили встановити порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту поділу, виділивши у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1464 га (визначену в план-схемі до експертизи «для другого співвласника» (заштриховану синім кольором)), в користування ОСОБА_3 виділити земельну ділянку, площею 0,1464 га (визначену в план-схемі до експертизи «для першого співвласника» (заштриховану червоним кольором)), земельну ділянку, площею 0,0272 га (позначене в план-схемі до експертизи жовтим кольором) залишити у спільному користуванні сторін.

Зі змісту апеляційної скарги та наданих ОСОБА_2 пояснень видно, що рішення суду в частині встановлення факту та поділу спадкового майна сторонами не оскаржується.

Також, звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, мотивуючи вимогу тим, що внаслідок перенесених душевних хвилювань, викликаних протиправною поведінкою відповідача та членів його сім'ї при узгодженні питань стосовно прийняття спадщини, в неї різко погіршився стан здоров'я, зокрема, загострилися хвороби серцево-судинної системи, вона змушена проходити курси стаціонарного лікування та купувати дорогі медичні препарати, що підтверджуються медичними документами та товарними чеками.

Крім того, ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь половини вже сплаченої нею суми боргу за спожитий матір'ю газ, мотивовану тим, що після смерті її матері залишився борг по несплаті комунальних послуг в розмірі 1 769,00 грн., які були нею оплачені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, при цьому надана позивачем медична документація щодо отримання нею побутових травм, наявності гіпертонічної хвороби і патології серця та судин, не свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку, що призвели до витрат немайнового характеру.

Також, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про не доведення ОСОБА_2 обставин щодо обсягу спожитого газу та розміру заборгованості за його споживання на момент смерті ОСОБА_7, при цьому посилання ОСОБА_2 на положення ст. 1282 ЦК України про те, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нею не доведено, що відповідні вимоги були до неї пред'явлені.

Викладені в апеляційній скарзі твердження стосовно необхідності стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди та половини сплаченої нею суми боргу за спожитий матір'ю газ, на увагу не заслуговують, оскільки дані твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.12.2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом: