Справа №642/848/17
Провадження №6/642/6/642/23/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Скляренка С.О.,

при секретарі Антоненко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за поданням заступника начальника Ленінського Відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,, -

ВСТАНОВИВ :

Заступник начальника Ленінського Відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання зобов'язань, покладених на неї судовими рішеннями Ленінського районного суд» міста Харкова по справам: 2-840/10, 2-1219/11, 2-1832/10, 2-732/10, 2-948/11, 642/6328/14-ц, 2024/104/2011, 2024/3336/2012, 642/8929/14-ц, 2-439/11, 2-3333, рішенням Господарського суду Харківської області по справі 5023/6752/11, вимогами УПФУ у Ленінському районі міста Харкова ф-138, ф-240, посилаючись на те, що на примусовому виконанні в Ленінському Відділі державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження з виконання 19 виконавчих листів на загальну суму до стягнення 1945662,00 грн. Боржником рішення суду не виконані у добровільному порядку, вона ухиляється від його виконання, жодних дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

До судового засідання заявник не зявився, про дату та час розгляду подання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На виконанні в Ленінському відділі ДВС ГТУЮ в Харківській області знаходяться 19 виконавчих листів по примусовому виконанню судових рішень Ленінського районного суд» міста Харкова по справам: 2-840/10, 2-1219/11, 2-1832/10, 2-732/10, 2-948/11, 642/6328/14-ц, 2024/104/2011, 2024/3336/2012, 642/8929/14-ц, 2-439/11, 2-3333, рішень Господарського суду Харківської області по справі 5023/6752/11, вимог УПФУ у Ленінському районі міста Харкова ф-138, ф-240 (зведене виконавче провадження №51157137).

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, передбачених п.1-9 цієї статті. Пунктом 5 цієї статті передбачено, якщо підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, при наявності невиконаних зобов'язань, покладених судовим рішенням, покладених на них рішенням судів, згідно Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24.03.2008р. та листа МЮ України від 06.06.2008р. №25-32/507, листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008р. №25-5347, є підставою для обмеження у праві виїзду особи за межі України.

Виходячи з вимог ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутись і бути обєктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючи обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобовязання.

В своєму поданні заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, не вживає дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Разом з тим, заявник, посилаючись на те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості, так і не надав суду необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 має можливість виконати свої зобовязання і при цьому ухиляється від їх виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму заборгованості, що в даному випадку не дає суду достатніх підстав для обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має у власності 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка арештована, однак реалізація її неможлива через наявність зареєстрованої в ній неповнолітньої дитини, іншого нерухомого та рухомого майна боржник не має, на даний час вона не працевлаштована, не має відкритих рахунків у банках та/або інших фінансових установах, а тому суд вважає, що обмеження у праві її виїзду за кордон жодним чином не зможе вплинути на виконання нею рішень суду.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як повязаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого ст. 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що заявником не надано достатньо доказів на підтвердження вимог свого подання, суд вважає за необхідне відмовити йому у задоволенні вищезазначеного подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 216, 377-1 ЦПК України, ст. ст. 1, 5 Закону Про виконавче провадження, Законом України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання заступника начальника Ленінського Відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Скляренко