АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2533/17 Справа № 175/3951/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Дніпро

18 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Дніпропетровської районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк терміном у 2 місяці для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, померлого 20 червня 2015 року (а.с.4).

05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 також звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк терміном у 2 місяці для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, померлого 20 червня 2015 року (а.с.45а).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року вищевказані цивільні справи обєднані в одне провадження та присвоєно справі єдиний номер 2-175/3951/16-ц (а.с.37).

Рішенням Дніпропетровської районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в два місяці з дня набрання рішення законної сили для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, померлого 20 червня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк в два місяці з дня набрання рішення законної сили для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, померлого 20 червня 2015 року.

Також вирішено питання щодо судового збору (а.с.136-139).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.141-143).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, 20 червня 2015 року у віці 62 роки помер брат позивачів ОСОБА_5, що підтверджується актовим записом № 98 від 16 липня 2015 року зробленим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.68).

Поховання ОСОБА_5 здійснила депутат Новоолександрівської сільської ради ОСОБА_6 за свої кошти, оскільки родичі померлого відмовилися його поховати. Рішенням 47 сесії Новоолександрівської сільської ради 6 скликання від 16 липня 2015 року №47/VI витрачені ОСОБА_6 кошти на поховання було компенсовано відповідно до наданих матеріалів виходячи з вартості ритуальних послуг (а.с.91, 92).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок № 58 по вул. Леніна с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, який ОСОБА_5 успадкував після смерті матері ОСОБА_7, померлої 24 квітня 1990 року, шляхом постійного проживання в домоволодінні.

За часи життя ОСОБА_5 заповіт не складав. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали в Німеччині, однак ОСОБА_3 постійно телефонувала ОСОБА_4, що підтверджується випискою про здійснення телефонних дзвінків (а.с.101-115), а ОСОБА_4 в свою чергу надсилала листи ОСОБА_2, тобто сестри між собою регулярно спілкувалися.

Дізнавшись про відкриття спадщини, 20 вересня 2016 року ОСОБА_2 через свого уповноваженого довіреністю представника, звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.84). Однак державний нотаріус відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.85).

ОСОБА_3, дізнавшись про відкриття спадщини, 27 вересня 2016 року звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.86). Однак державний нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки нею пропущений строк прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.87).

ОСОБА_4 не повідомила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про смерть брата та відкриття спадщини, хоча сама 02 грудня 2015 року звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.64), вказавши в своїй заяві, що інших спадкоємців немає. Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу за № 677/15, відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на імя ОСОБА_5, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.75). У звязку з відмовою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, в квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, в якому зазначила, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є її діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, приховавши факт наявності інших спадкоємців.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що позивачі пропустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме через їх постійне місце проживання за кордоном та приховання відповідачем факту смерті брата.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, зі справи вбачається, що відповідно до норм ст. ст. 1258, 1262, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємцями після померлого є сторони по справі, частки яких є рівними. Відповідачка прийняла спадщину, звернувшись у передбачений законом строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а позивачі пропустили цей строк із поважних причин, оскільки відповідачка приховала факт наявності інших спадкоємців та не повідомила їм про смерть брата, про яку позивачам стало відомо лише у 2016 року, і вони відразу звернулася до нотаріальної контори з відповідними заявами, а потім і до суду із зазначеним позовом.

При цьому суд першої інстанції, враховуючи характер стосунків сторін, які проживали окремо, наявність перешкод у спілкуванні позивачів безпосередньо з померлим братом, оскільки постійно мешкають за кордоном, дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини після смерті брата.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками, оскільки встановлено, що позивачі дійсно постійно мешкають за кордоном, у звязку з чим були позбавлені можливості своєчасно дізналися про смерть брата та звернутися до нотаріальної контори, а їх сестра, з якою вони постійно спілкувалися, не повідомила про смерть брата, а сама звернулася до нотаріальної контори, зазначивши, що інших спадкоємців не має.

Встановивши дані обставини, суд 1 інстанції дійшов висновку, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що у позивачів була відсутня інформація щодо смерті брата та відкриття спадщини саме через приховання такої інформації від них відповідачкою, з якою вони постійно спілкувалися телефоном та листувалися й цікавилися долею брата, однак вона їм про його смерть не повідомляла, що вбачається з матеріалів справи, оскільки відповідачка не зазначила про наявність інших сестер подаючи заяву до нотаріальної контори та позовну заяву до суду, і що не було спростовано відповідачкою належними та допустимими доказами. Отже, підстав для застосування правового висновку викладеного у постанові ВСУ від 14 вересня 2016 року по справі за N 6-1215цс16 не має, оскільки у спадкоємців були наявні перешкод для подання заяви (постійне проживання за кордоном) і вони, дізнавшись про відкриття спадщини, відразу скористалися правом на її прийняття після смерті спадкодавця, яку відповідачка приховала від позивачів, постійно спілкуючись з ними.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровської районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: