Справа № 369/9540/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/1568/17 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 46 07.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Нагорної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом заступника керівника Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща Водиця» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2016 року заступник керівника Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави звернувся до суду із вказаним позовом та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 4751 га, яка належить ОСОБА_2, що розташована в межах Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області; заборонити будь-яким особам вчиняти дії по відчуженню та передачі в користування зазначеного нерухомого майна та заборонити будь-яким особам вчиняти дії по здійсненню будівельних робіт на цій земельній ділянці, оскільки позивач вважає, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, існує загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт та заборону на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в межах Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області та належить на праві власності ОСОБА_2. В решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним висновком районного суду відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлено з порушенням норм процесуального законодавства, який регламентує порядок розгляду заяв про забезпечення позову та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення по вказаній справі.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, має із врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 розтлумачено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині 1 статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Так, з матеріалів вказаної справи вбачається, що позивачем було подано позовну заяву, в якій містяться вимоги щодо витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави у постійне користування ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща Водиця» земельну ділянку площею 0,4751 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в межах Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області.

З пояснень прокурора та наданих письмових доказів, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого 13 лютого 2017 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи відчужила спірну земельну ділянку, уклавши 14 грудня 2016 року договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, яка є предметом спору ОСОБА_5.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що оскільки предметом даної цивільної справи є вказане нерухоме майно, то суд першої інстанції законно прийшов до висновку про задоволення заяви шляхом накладення арешту та заборони на відчуження земельної ділянки, що є предметом спору, оскільки обставини про можливості подальшого протиправного відчуження оспорюваного майна може призвести до утруднення виконання рішення по суті позовних вимог, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала, що постановлена з дотриманням вимог процесуального законодавства - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Яворський

судді: Н.В.Ігнатченко В.О.Фінагєєв