Справа №: 398/3473/16-ц
провадження №: 2/398/659/17
"09" березня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді - Нероди Л.М.,
секретаяі - Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивує тим, що являється власником квартири АДРЕСА_1. У спірній квартирі зареєстрована, але не проживає відповідач, яка згідно договору купівлі-продажу даної квартири зобов'язалася знятися з реєстрації у спірному житлі до 15.10.2016 року, не сплачує кошти за комунальні послуги та не несе витрат з утримання та ремонту житла.
У судове засідання позивач не з'явилася, але надала письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач або представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 06.10.2016 року ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1.
Інформаційної довідкою є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №70136222 від 10.10.2016 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.
З довідки, виданої КП «Житлогосп» №4004 від 17.10.2016 року, вбачається, що відповідач являється колишнім власником спірної квартири та зареєстрована в ній.
Згідно акту - розпорядження №1003 від 17.10.2016 року, затвердженого директором КП «Житлогосп», колишній власник ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але протягом 6 років не проживає там.
Відповідно до п. 16 договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2016 року, ОСОБА_3 зобов'язалася знятися з реєстрації в належній позивачу спірній квартирі до 15.10.2016 року.
Виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, порушені права ОСОБА_4 та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом усунення перешкод в користуванні квартирою. У зв'язку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Суд дійшов висновку, що відповідач не проживає у квартирі з травня 2014 року, без поважних причин.
Конституція України у статті 41 проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, позовна вимога щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57,60, 79, 88, 213-215, 224-266 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА