Справа № 463/6411/15 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/1277/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. Савуляук Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/"Лізингова компанія "Ваш Авто" на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Лізингова компанія "Ваш Авто" про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Лізингова компанія "Ваш Авто", який у встановленому законом порядку уточнила шляхом збільшення розміру позовних вимог, та в кінцевому просить ухвалити рішення, яким стягнути з ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" в її користь грошові кошти, сплачені за договором в сумі 40 000 грн. та неустойку в розмірі 45 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.09.2015 року між нею та відповідачем підписано договір фінансового лізингу, предметом якого був автомобіль марки "Suzuki SX4" 2013 року випуску. Намір придбати цей автомобіль виник у звязку з тим, що його ціна становила 145 900 грн. Зателефонувавши за номером, вказаним на веб-сайті працівниця повідомила, що автомобіль дійсно є в наявності та продається фірмою відповідача, а його ціна занижена у звязку з тим, що відбувається розпродаж залишків 2013 року. Прибувши разом з чоловіком в офіс компанії за адресою: м.Львів. вул. Коцюбинського, 1 їй розповіли про технічні характеристики транспортного засобу та про умови укладення договору і порядок проведення розрахунків. Первинно, необхідно було провести оплату завдатку в сумі 40 000 грн. і після такої оплати між нею та відповідачем підписано договір. Оскільки в момент укладення договору була після нічної зміни, договір підписувала не читаючи. Натомість, працівники компанії повідомили про передачу їй автомобіля приблизно через 2-3 дні, про що її повідомлять в телефонному режимі. В подальшому, працівники компанії не телефонували, а на її телефонні дзвінки не відповідали. Ознайомившись детально з договором виявила, що такий суперечить чинному законодавству. 07.10.2015 року на адресу відповідача скерувала лист про розірвання такого договору та повернення сплачених коштів, на який 26.10.2015 року отримала відповідь, що договір розірвано з 09.10.2015 року, однак сплачені кошти не можуть бути повернені через те, що зараховані вони в якості адміністративного платежу, який за умовами договору у випадку його розірвання не повертається. Вважає, що вказаними діями порушено її права як споживача. Так, договір укладався поза торгівельними або офісними приміщеннями фірми відповідача, оскільки юридична адреса останнього є в м. Києві, а в м. Львові, де було укладено договір, філій або відділень відповідач немає. ОСОБА_3 законодавства про захист прав споживачів, в такому випадку споживач має право протягом 14 днів повідомити продавця (виконавця) з моменту укладення договору його розірвати, а продавець в свою чергу, зобовязаний повернути сплачені кошти. Оскільки повідомлення про розірвання договору подано протягом 14 днів з часу його підписання, вважає неспроможним покликання відповідача на положення договору, за якими адміністративний платіж поверненню не підлягає. З огляду на її правовий статус, вона як споживач є слабшою ланкою у договірних правовідносинах, що склалися з відповідачем і тому, необхідно виходити із припущення, що вона немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку придбаває. ОСОБА_3 Закону України "Про захист прав споживачів", у випадку не повернення коштів по спливу 30 днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору, продавець сплачує неустойку в розмірі 1 % від вартості продукції за кожний день затримки грошей. Починаючи з 07.11.2015 року і до 01.03.2016 року, за її обрахунками розмір неустойки становить 45 600 грн. Тому, сплачені за договором кошти та неустойку, що в загальному становить 85 600 грн. просить стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/"Лізингова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_2 грошові кошти сплачені за договором в сумі 40000 грн. та неустойку в сумі 45600 грн., а всього на загальну суму 85600 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/"Лізингова компанія "Ваш Авто". Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що сторони дійшли згоди щодо розірвання правочину оскільки позивач направила відповідну заяву, якою засвідчила своє бажання достроково розірвати укладений правочин, а відповідач розірвав на підставі такої заяви договір на умовах, що були погоджені раніше сторонами. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/"Лізингова компанія "Ваш Авто" підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає

Судом встановлено, що 24.09.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 001008, предметом якого є автомобіль марки "Suzuki SX4" 2013р року випуску.

ОСОБА_3 квитанції № 84184894 від 24.09.2015 року, позивачем на рахунок відповідача перераховано адміністративний платіж за вказаним договором в сумі 40 000 грн.

ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру Юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичною адресою відповідача є м. Київ, вул. Шовковична, 42-44.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції за клопотанням позивача свідок ОСОБА_4, який є чоловіком позивача та був присутнім під час підписання договору, підтвердив, що дійсно, такий уклався в його присутності за адресою м. Львів вул. Коцюбинського, 1.

ОСОБА_2 реалізувала своє право на розірвання договору протягом 14 днів з моменту його укладення, про що було повідомлено відповідача листом від 07.10.2015 року, з одночасним пред"явленням вимоги про повернення сплачених у день укладення договору коштів в сумі 40 000 грн.

ОСОБА_3 відповіді відповідача від 26.10.2015 року, констатовано, що на вимогу позивача договір між сторонами розірвано 09.10.2015 року, однак сплачені неї кошти в сумі 40 000 грн. поверненню не підлягають на підставі п. 12.1 ст. 12 договору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти сплачені за договором в сумі 40000 грн., суд виходив з тих обставин, що оскільки такий договір не був нотаріально посвідченим він є нікчемним, в зв"язку з чим кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З таким висновком колегія суддів погоджується, проте, колегія суддів не погоджується з рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 45600 неустойки.

Суд вважав, що така неустойка підлягає нарахуванню та стягненню на підставі ч. 9 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", проте такі висновки колегія вважає помилковими.

Цивільним кодексом України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правовідносини, що виникають з договору лізингу в цивільному законодавстві регулюються Параграфом 6 Глави 58 Розділу ІІІ Книги Пятої ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір у справі яка розглядається за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає з його змісту та узгоджується із ст. 628 ЦК України.

ОСОБА_3 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Під час розгляду цивільної справи з подібними правовідносинами № 6-2766цс15, Верховний Суд України, на основі аналізу вищенаведених норм чинного законодавства в своїй постанові від 16.12.2015 року висловився про нікчемність договору фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, у звязку з відсутністю його нотаріального посвідчення.

У справі яка розглядається, як це вбачається із самого договору фінансового лізингу, такий також не є посвідчений нотаріально, а відтак, є нікчемним.

За правилами ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Одночасно, як випливає зі змісту ч. 2 ст. 215 ЦК України, визнання нікчемного правочину недійсним не вимагається.

Враховуючи нікчемність спірного договору та відсутність обовязку визнання його таким в судовому порядку, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст.653 ЦК України, якою регламентуються правові наслідки розірвання договору.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, задовольнивши позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти сплачені за договором в сумі 40000 грн.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку в сумі 45600 грн., суд послався на вищезгадані норми Закону України "Про захист прав споживачів", а саме на ч.ч. 3, 4, 9, проте залишив поза увагою, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В даному ж випадку, укладений 24.09.2015 року між позивачем та відповідачем договір фінансового лізингу № 001008, предметом якого є автомобіль марки "Suzuki SX4" 2013 року випуску є нікчемним, в зв"язку з чим до нього не можуть застосовуватися норми Закону України "Про захист прав споживачів".

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/"Лізингова компанія "Ваш Авто" підлягає до часткового задоволення з скасуванням рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Лізингова компанія "Ваш Авто" в користь ОСОБА_2 неустойки в сумі 45600 грн. та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

В решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року слід залишити без змін оскільки воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Лізингова компанія "Ваш Авто" задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Лізингова компанія "Ваш Авто" неустойки в розмірі 45600 грн. скасувати та в цій частині ухвалити рішення про відмову в задоволенні такої вимоги.

В решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_5