Справа № 595/240/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно, згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 липня 2016 року, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка,34, в с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,06 га розташовану по вул. Шевченка,34, в с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га, розтаговану по вул.Шевченка, с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 16 липня 2016 року в с.Пишківці Бучацького району померла ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Центральна,15, с.Дуліби, Бучацького району Тернопільської області, та земельних ділянок. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та на земельні ділянки, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Представник позивача згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, згідно поданого відзиву позов визнає. Від обовязкової частки в спадковому майні відмовляється, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

16 липня 2016 року в с.Пишківці Бучацького району померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 209887, виданим Пишківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, у виді: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка,34, с.Пишківці,

Бучацького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 04 від 23.01.2017 року, виданою Бучацьким РБТІ; земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,06 га, та земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га, які розтаговані по вул.Шевченка, с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області, що підтверджується рішенням № 16 від 08.06.1995 року.

Після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 07 листопада 2006 року і посвідчений секретарем Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться в с.Пишківці, Бучацького району, заповіла позивачу ОСОБА_1

Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняв, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки № 23/02-14, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_4, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, що належали ОСОБА_3 до нотконтори не було подано, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на імя ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує.

Інших осіб, які б мали право на обовязкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1233-1236 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6, яка померла 16 липня 2016 року, а

саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Шевченка,34, с.Пишківці Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,06 га розташовану по вул. Шевченка,34, в с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області, земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га, розташовану по вул.Шевченка, с.Пишківці, Бучацького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5