Номер провадження: 22-ц/785/2595/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2016 року ОСОБА_3, в особі представника звернувся із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики, стягнення 3% річних й відшкодування моральної шкоди.

Позов ґрунтується на тому, що 05.07.2012 року до нього звернулась відповідачка, з якою у позивача були давні дружні стосунки, з проханням позичити їй кошти, і, оскільки в той час у позивача були кошти, він позичив відповідачці 45 000 доларів США, на що відповідачка 05.07.2012 року видала розписку і зобовязалась повертати грошові кошти щомісячно по 1 000 доларів США протягом 3/х років. Спочатку відповідачка виконувала умови договору позики і фактично повернула 8 100 доларів США, однак заборгованість за договором позики, станом на час звернення до суду, становила 36 900 доларів США.

Оскільки станом на липень 2015 року відповідачка борг погасила лише частково, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за позикою у розмірі 39 000 доларів США, 3% річних з простроченої суми у розмірі 1 091,84 доларів США і відшкодувати спричинену моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

У судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача позов підтримав.

Відповідачка і її представник не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2016 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідачки на користь позивача 994 640 гривень заборгованості за договором позики і 3% річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 27 951,10 гривень. З відповідачки на користь держави суд стягнув судові витрати.

Позивач, у встановленому законом порядку, рішення суду у частині відмови у позові про стягнення моральної шкоди, не оскаржив.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення суду, розгляд судом справи за її відсутності, неповне зясування судом обставин справи.

У засіданні колегії суддів: представник відповідачки ОСОБА_2 за довіреністю і ордером адвокат ОСОБА_4 (а.с.41,86,92,133) - 18.05.2017 року покинув зал судового засідання суду апеляційної інстанції; представник позивача скаргу не визнав.

Відповідачка ОСОБА_2 у засідання колегії суддів не зявилась, належним чином

сповіщена про розгляд справи 18.05.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення апеляційного суду від 12.04.2017 року.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 36 900 доларів США, 3% річних за прострочення грошового зобовязання у розмірі 1 091,84 доларів США й відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень (а.с.4-10).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у частині стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних, виходив з того, що вимоги у цій частині обґрунтовані та доведені (а.с.69, 69 зворот).

Колегія суддів погоджується з висновком суджу першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

За договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальнику/ грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів /суму позики/. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який засвідчує факт передачі йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.ст. 1046 ч.1, 1047 ч.2 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми (ст. 625 ч.2 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що 05.07.2012 року, позивач, на прохання відповідачки, з якою у нього тривалий час існували дружні стосунки, позичив відповідачці 45 000 доларів США, на що відповідачка 05.07.2012 року видала розписку і зобовязалась повертати грошові кошти щомісячно по 1 000 доларів США протягом 3/х років. Відповідачка протягом 3/х років фактично повернула 8 100 доларів США, у звязку з чим заборгованість за договором позики станом на час звернення до суду становила 36 900 доларів США (а.с.15).

Оскільки станом на липень 2015 року відповідачка борг погасила лише частково, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за позикою у розмірі 39 000 доларів США та 3% річних з простроченої суми у розмірі 1 091,84 доларів США (а.с.16,17).

Станом на час ухвалення рішення у справі 36 900 доларів США за курсом НБУ дорівнювали 994 640 гривень, а 1 091,84 доларів США за курсом НБУ дорівнювали 27 951,10 гривень (а.с.54,55).

Зважаючи на те, що 05.07.2012 року між сторонами укладено договір позики на 45 000 доларів США з поверненням позики протягом 3/х років, борг повернуто частково у розмірі 8 100 доларів США, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову у частині стягнення неповернутої суми боргу та 3% річних.

Доводи відповідачки у скарзі про те, що: суд мав відкласти розгляд справи 26.10.2016 року через її хворобу; розглянувши справу за її відсутності суд порушив її право на подачу зустрічного позову, а також доказів; працівники суду надавали їй неправдиву інформацію про ухвалення у справі заочного рішення не заслуговують на увагу з таких підстав.

Справа знаходилась у провадженні суду першої інстанції з червня 2016 року по жовтень 2016 року.

У судовому засіданні 15.09.2016 року приймав участь представник відповідачки за довіреністю адвокат ОСОБА_4, який був сповіщений про наступний розгляд справи (а.с.41-43).

Через хворобу судді розгляд справи було призначено на 26.10.2016 року (а.с.50).

Позивачка належним чином сповіщалась про розгляд справи 26.10.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення суду першої інстанції від 12.10.2016 року (а.с.53).

Однак ні відповідачка, ні її представник, у судове засідання до суду першої інстанції 26.10.2016 року не зявились .

Посилання відповідачки на те, що вона не могла зявитись у судове засідання 26.10.2016 року через хворобу, у даному випадку, не є підставою для ствердження про ї порушене право на участь у судовому засіданні, оскільки відповідачка приймала участь у справі, зокрема через свого представника, адвоката, який 26.10.2016 року також не зявився у судове засіданні і належним чином не повідомив суд про поважність причин свої відсутності.

Наявність у відповідачки представника з належними повноваженнями /а.с.41.86/, фахівця у галузі права /а.с.133/, не перешкоджала їй у період з вересня по жовтень 2016 року належним чином скористатись своїми процесуальними права, у тому числі щодо подачі зустрічного позову, забезпечення та надання доказів.

Про ухвалення судом рішення суду не у порядку заочного розгляду справи, свідчать журнал судового засідання від 26.10.2016 року і рішення суду від 26.10.2016 року (а.с.60-62,68,69).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Зважаючи на те, що позивач не оскаржив рішення суду першої інстанції у частині відмови йому у позові про відшкодування моральної шкоди, апеляційна скарга відповідачки не містить обґрунтувань незаконності рішення суду у частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди, законність та обгрутованість рішення суду першої інстанції перевірена лише у частині позовних вимог, які задоволені судом.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції у частині відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду у частині залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року у частині стягнення заборгованості за позикою і 3% річних залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6