Справа № 346/6573/16-ц
Провадження № 22-ц/779/360/2017
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року позов задоволено часково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 750,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 грудня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Також вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

На рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не заперечує свого обов'язку щодо утримання дітей. Однак, встановлений рішенням суду розмір аліментів є для нього непосильним. Апелянт вказує, що не має постійного місця роботи, а отримані доходи є незначними. Відтак, відсутність коштів призведе до об'єктивної неможливості своєчасно сплачувати аліменти та виникнення заборгованості по них. Натомість, позивач не позбавлена права у разі зміни його матеріального становища звернутись із позовом про збільшення розміру аліментів.

З врахуванням наведених обставин просив рішення суду змінити, визначивши розмір аліментів по 500,00 грн на кожну дитину.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Як правильно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи сторони є батьками дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4).

Домовленості між батьками про утримання неповнолітніх дітей (щодо розміру аліментів, порядку та строків їх виплати) не досягнуто, в зв'язку із чим позивач вправі звернутися з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у судовому порядку.

Постановляючи оскаржуване рішення та визначаючи розмір аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача по 750,00 грн щомісячно суд першої інстанції виходив з того, що відповідач частково визнав позов, а враховуючи вік дітей, пов'язані з цим витрати, різке підвищення цін в 2017 році тощо прийшов до висновку про його спроможність сплачувати саме таку суму коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України).

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд врахувавши всі обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі по 750,00 грн.

При цьому, на думку колегії суддів, такий розмір аліментів має забезпечити право малолітніх дітей сторін на рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду та підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у визначеному розмірі, як це встановлено ст.ст.10, 57-59 ЦПК України, відповідачем не представлено. Не подано таких і апеляційному суду.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для зміни рішення суду першої інстанції та зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання малолітніх дітей.

Колегія суддів приходить до висновку, що справа судом першої інстанції розглянута повно і об'єктивно, а рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

Л.В. Василишин