УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7719/17

Провадження № 2/638/3460/17

18.05.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Харківській області про визнання особи такою, що прийняла спадщину, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Харківській області про визнання особи такою, що прийняла спадщину, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про прийняття справи до провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 119 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог, що не відповідає пункту 3 частини 2 статті 119 ЦПК України; в позовній заяві не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину, що не відповідає пункту 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК України.

Так, у матеріалах, доданих до позовної заяви наявна відповідь Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Харківській області, датована 19.08.2014 року, з якої вбачається, що після померлого 04.05.2013 року громадянина ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №661/2013 року на підставі вимоги кредитора ОСОБА_4, яка була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за №1469/02-14 від 01.11.2013 року, та в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №1662 від 01.11.2013 року. З заявами про прийняття та про відмову від спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Так, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обовязком спадкоємця, та відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Проте інформація, надана суду про коло спадкоємців є актуальною на 19.08.2014 року, а не станом на момент подання позову до суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів, проте цих обгрунтувань позовна заява не містить. Позивач визначає відповідачем - ОСОБА_2, наголошуючи при цьому, що остання проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні навести у позовній заяві, предявленій відповідачу. У порушення цього, позивачем не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів з боку саме цього відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вимога про виконання основного зобов'язання заборгованості за кредитним договором №СМ-SME 703/076/2007 від 08.06.2007 року предявлена не була, а тому позовна вимога ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою майнового характеру.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1, 5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В позовній заяві не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, хоча за змістом статті 80 та пункту 4 частини 2 статті 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Так, ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Також у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості за кредитним договором №СМ-SME 703/076/2007 від 08.06.2007 року.

Окрім того, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що прийняла спадщину, в т. ч. й у складі: нежитлова будівля, літ. «В-2», загальною площею: 181, 0 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Білобродський, 12, після померлого ОСОБА_3.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, у додатках до позовної заяви наявний оригінал платіжного доручення №1310 від 14.02.2017 року на суму 3013, 91 грн., проте ця сума є меншою тій, що підлягає сплаті.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до статті 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Харківській області про визнання особи такою, що прийняла спадщину, звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку не усунення відмічених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дзержинського районного суду

м. Харкова В.М. Хайкін