Провадження №22-ц/784/1787/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/6155/16-ц Головуючий І інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/784/1787/17 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Шагай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Легіон-Сервіс» про переведення прав та обовязків покупця, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилався на те, що з 02.08.2002 року він є співвласником майна за адресою м. Миколаїв, вул. Казарського 3. В подальшому одній з будівель, а саме будівлі заводоуправління О-2 було присвоєно адресу м. Миколаїв, вул. Казарського 3/3. 05.09.2005 р. ТОВ «Легіон-Сервіс», що є співвласником зазначеного приміщення, уклало з ОСОБА_2 договір купівлі - продажу 15/100 часток приміщення за адресою м. Миколаїв, вул. Казарського 3/3 за 3259 грн., при цьому не повідомивши його про намір здійснити продаж вищезазначеної частки. Згоду на укладання вказаного договору купівлі - продажу він не надавав. До серпня 2016 р. йому було невідомо про існування спірного договору купівлі - продажу, і він був переконаний, що ТОВ «Грузовозофф» (власником якого є ОСОБА_2М.) користується спірним приміщенні на умовах оренди. Про те, що спірне приміщення належить ОСОБА_2 на праві власності він дізнався в серпні 2016 року від працівників державної виконавчої служби під час проведення останніми виконавчих дій. Вважає, що дії ТОВ «Легіон-Сервіс» грубо порушують його права як співвласника приміщення, а тому просив суд перевести на ОСОБА_1 права та обов'язки покупця за договором купівлі продажу частки адміністративної будівлі від 05.09.2005 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон-Сервіс» та ОСОБА_2, посвідченим нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, безпідставність, необґрунтованість рішення суду, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Так, судом було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частки адміністративної будівлі від 05.09.2005 р. ТОВ «Легіон Сервіс» продало, а ОСОБА_2 купив 15/100 часток адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Казарського, 3/3 в м. Миколаєві. Згідно листа приватного нотаріуса ММНО ОСОБА_3 для посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу нотаріусу були надані такі документи на нерухоме майно: свідоцтво про право власності від 26.03.2004 р., витяг № 3182396, витяг № 8175951. Ніяких співвласників вищевказаної адміністративної будівлі на момент посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу 15/100 часток не існувало. Власник продавав 15/100 часток від належної йому на праві власності цілої адміністративної будівлі з адресою № 3/3 по вул. Казарського. Те, що ТОВ «Легіон-Сервіс» є власником на праві приватної власності адміністративної будівлі по вул. Казарського, 3/3 в м. Миколаєві, підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.03.2004р.

Також судом встановлено, що ТОВ «Легіон-Сервіс» здійснено продаж 15/100 часток адміністративної будівлі, що належить йому на праві приватної власності, а тому посилання позивача на те, що він як співвласник будівлі № 3/3 повинен був бути повідомлений відповідачем про намір здійснити продаж, суд вважав хибними. Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що Закон не передбачає обов'язок власника при відчуженні належних йому часток тієї чи іншої будівлі, яка не перебуває у частковій власності, повідомляти інших власників суміжних будівель. Правила ст. 362 ЦК України, на які посилається позивач стосуються виключно спільної часткової власності.

Свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості 3/3 по вул. Казарського у м. Миколаєві видане на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.03.2004 р. за № 453, які позивачем не оскаржувались, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та діючому законодавству, яке регулює спірні правовідносини, а саме ст. 362 ЦК України, яка передбачає, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на їх купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна протягом 10 днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. А згідно з ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця, одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність у один рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував того, що позивач та ОСОБА_4 згідно договору купівлі продажу від 22.08.2002р. є співвласниками нежитлового обєкту, який знаходиться за адресою- м. Миколаїв. вул. Казарського,3, до складу якого входить також будівля О-2-заводоуправління, загальною площею 462,1 кв.м, а також того, що реального розподілу між співвласниками цього нежитлового обєкту не проводилося, а відбулася тільки переадресація будівлі заводоуправління О-2 з присвоєнням нової адреси, а саме м. Миколаїв, вул. Казарського,3/3, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення в межах заявлених позовних вимог по даній справі, так як згідно договору купівлі продажу від 05.09.2005 р. ТОВ «Легіон Сервіс» продало, а ОСОБА_2 купив 15/100 часток адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Казарського, 3/3 в м. Миколаєві, яка вцілому належала на праві власності ТОВ «Легіон Сервіс» згідно свідоцтва про право власності від 26.03.2004р., виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 453 від 24.03.2004р., та яка була зареєстрована в Миколаївському БТІ 26.03.2004р. за №1615. При цьому позивачем не було заявлено позовних вимог про визнання недійсним зазначеного свідоцтва про право власності на адміністративну будівлю та визнання незаконним рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 453 від 24.03.2004р.

Інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють позовні вимоги, направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку та стосуються не згоди позивача з виокремленням адміністравтивної будівлі в окрему адресу з визнанням на неї права власності як на окремий цілісний обєкт за ТОВ «Легіон Сервіс». Однак, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України про те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а апеляційний суд згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, правових підстав для обговорення даних доводів в межах заявлених позовних вимог по даній справі у судів першої та апеляційної інстанції не має, що само по собі не перешкоджає позивачу звернутися до суду з самостійними позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 26.03.2004р. та визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 453 від 24.03.2004р. У разі задоволення таких позовних вимог, рішення по даній справі при наявності для того правових підстав може бути переглянуте у звязку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, рорзглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді