Номер провадження: 22-ц/785/4248/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Станкевича В.А.

суддів Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 29 листопада 2012 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого передав останньому у власність 37 700 грн. Вказану суму грошей відповідач зобов'язався повернути в строк до 10 грудня 2013 року, що підтверджується договором позики грошових коштів, зареєстрованого в реєстрі за № 1042. До теперішнього часу сума боргу становить 16 000 грн., оскільки у встановлений строк борг відповідачем повернутий частково. У зв'язку з цим просить стягнути з останнього суму боргу за договором позики від 29 листопада 2012 року в розмірі 16 000 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості в сумі 1 440 грн., судові витрати 551 грн. 20 коп. та моральну шкоду в сумі 9 000 грн., а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 26 991грн. 20 коп.

Відповідач позов не визнав, однак пояснив, що він дійсно отримав гроші у позивача в розмірі 30 000 грн. та повернув суму боргу у розмірі 21 770 грн..

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 17 440 грн. і судові витрати 551 грн. 20 коп., в решті прозову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів перевіряє законність рішення суду першої інстанції тільки в частині задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що 29 листопада 2012 року сторони уклали договір позики грошових коштів, який був посвідчений нотаріально. (а.с.4)

Відповідно до цього договору позивач позичив ОСОБА_3 гроші в сумі 37 770 гривень.

Однак прийняті на себе зобов'язання про повернення грошей позивачеві у встановлений строк відповідачем не виконані.

Таким чином, суд першої інстанції вважав що відповідач своїм невиконанням умов договору позики порушив свої зобовязання та задовольнив частково позовні вимоги на суму 17 440 грн. (16 000 грн. не повернута сума та 1400 грн. - 3% річних = 17 440 грн.).

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

В правових позиціях висловлених в постанові Верховного Суду України судових палат у цивільних та господарських справах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13 встановлено, що перебіг строку позовної давності буде починатися в залежності від закінчення строку сплати кожного із місячних платежів.

Відповідно до матеріалів справи та норм ст. ст. 257, 260, 261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ОСОБА_2 становить три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 27-28).

Пунктом 4 зазначеного договору встановлено, що позичальник зобовязується передати позикодавцю, а позикодавець зобовязується прийняти від позичальника позичену грошову суму у строк до 10 грудня 2013 року, сплативши її наступним чином з урахуванням інфляції та індексації згідно графіком обовязкових платежів.

Таким чином, згідно матеріалів справи та норм ст. ст. 260, 261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ОСОБА_2 почав відраховуватися з 10 січня 2013 року за кожним платежем окремо.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача тільки 05.12.2016 року. (а.с. 2)

Таким чином, строк позовної давності для вимог ОСОБА_2 сплив в листопаді 2013 року.

Оскільки за спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення вищевказаного Закону застосовуються і до додаткових вимог ОСОБА_2.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача в межах строку позовної давності тільки за платіж, який відповідач повинен був сплатити у строк до 10 грудня 2013 року у розмірі 3 125 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог в зазначеному розмірі.

На підставі наведеного колегія суддів вважає необхідним рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року в частині стягнення з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 17 440 грн. необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3 406,25 грн. (3 125 грн. останній платіж та 281,25 грн. - 3% річних), а у стягненні іншої суми слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3 406,25 грн., в стягненні іншої суми відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В. А. Станкевич

ОСОБА_5

ОСОБА_6