АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1277/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів - Колтунової А.І., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Харків, третя особа УДКСУ у Харківській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №883890 від 29.11.2015 року, 29.11.2015 року о 03 год. 00 хв. сталося ДТП за участю позивача, який керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 130-А. Після ДТП позивач був доставлений до міської лікарні швидкої невідкладної допомоги, де в нього взяли кров на аналіз вмісту алкоголю. Відповідно до довідки КЗОЗ ХМКЛШМД №4 від 11.01.2016 року у позивача 29.11.2015 року о 05 год. 40 хв. в крові вмісту етилового спирту не виявлено. 18.02.2016 року постановою Московського районного суду м. Харкова провадження відносно позивача за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, на думку позивача, було незаконним та неправомірним, яке завдало йому матеріальної та моральної шкоди. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх життєвих звязків, адже він витрачав час на пояснення своєї позиції, зустрічі з юристом для складання позову та захисту своїх прав в суді. Всі ці події відбувались тривалий час, а тому його моральні страждання тільки поглиблювались. Таким чином, внаслідок неправомірних дій поліцейських роти №5 батальйону №4 УПП в м. Харкові позивачу були заподіяні психологічні(моральні страждання), розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат, позивач оцінює в сумі 10 000 грн., які просив відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України. Для відновлення порушених прав та складання процесуальних документів позивач був змушений звернутись за послугами до ТОВ "ЮК "Авангард", якому позивач сплатив 2000 грн. за послуги з надання правової допомоги щодо врегулювання спірних правовідносин між позивачем та УПП у м. Харкові.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдану йому моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10000 грн., та майнову шкоду (збитки) в розмірі 2000 грн., яка включає витрати на оплату правової допомоги.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління патрульної поліції у м. Харків, на користь ОСОБА_1, моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень 00 коп. Стягнуто з Управління патрульної поліції у м. Харків судові витрати на користь держави в розмірі 1378 гривень 00 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що судом безпідставно не прийняті до уваги докази на підтвердження немайнових втрат. Звертає увагу, що позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн. було надано оригінал договору, акту виконання робіт та квитанції про сплату послуг ТОВ ЮУ «Авангард».

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2015 року о 03 год. 00 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Ак. Павлова, 130-А, після дорожньо-транспортної події, за його участю, виникла підозра у перебуванні ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, який від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. За даним фактом відносно позивача було складено протокол серії АП1 №883890 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2016 року, яка набрала чинності 01.03.2016 року, адміністративну справу відносно позивача за ст. 130 ч.1 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Звертаючись до суду позивач у відповідності із Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», просить відшкодувати шкоду, завдану незаконним та неправомірним притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції позивач, просить збільшити розмір стягнення до 10000 грн. та стягнути витрати на правову допомогу 2000 грн.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення само по собі за відсутності підстав визначених ч. 1 ст. 1 вказаного Закону не є підставою для відшкодування шкоди.

Положеннями ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Зі змісту вказаних норм видно, що умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за ст. 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК України - є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Виходячи з положень ст. ст. 15, 16 ЦПК України та ст. 17 КАС України, вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно роз*яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.10.2008 N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки відповідач рішення суду не оскаржує, позивач оскаржує рішення лише в частині розміру визначеного судом відшкодування моральної шкоди та в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, рішення суду в частині стягнення на користь позивача 1000 грн. не оскаржується, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вийти за межі оскарження та надати висновки щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення на користь позивача відшкодування шкоди.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає підстав для збільшення розміру відшкодування та для стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді