Категорія: 48 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивує тим, що з 1997 року по 18 червня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у шлюбі ними набуто майно, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя: житловий будинок № 6, що знаходиться в с. Липини Луцького району по вул. Б.Хмельницького, транспортний засіб марки MAN 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № кузова WMAT070679W03341, транспортний засіб марки SCANIA 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, №кузова VLUP4Х2, транспортний засіб марки RENAULT MIDLINER, 1998 року випуску, д.н.з. АС0235АR, № кузова VF640ACJ000001142, транспортний засіб марки DAF AE 47XS, 1999 року випуску, ДНЗ АС 0459 АК, № кузова XLRAE47XSSOE500235, транспортний засіб марки LEXUS RX 350, 2007 року випуску, ДНЗ АС 2221АТ, № кузова JTJHK31U072029462. Ними було досягнуто домовленості щодо поділу спільно набутого майна. Житловий будинок став обєктом особистої приватної власності чоловіка ОСОБА_2, а транспортні засоби мали стати обєктом її особистої приватної власності. Однак реєстрація за нею транспортних засобів не відбулася. Переоформити право власності на транспортні засоби на своє імя неможливо, оскільки вони перебувають під арештом. З врахуванням уточнення позовних вимог, просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на транспортні засоби: марки MAN, 2000 року випуску, марки SCANIA, 2000 року випуску, марки RENAULT MIDLINER, 1998 року випуску, та звільнити з-під арешту вказані транспортні засоби.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки MAN 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, №кузова WMAT070679W03341. Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки SCANIA 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, №кузова VLUP4Х2. Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки RENAULT MIDLINER, 1998 року випуску, д.н.з. АС0235АR, № кузова VF640ACJ000001142.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 липня 2017 року поновлено особі, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року. Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Покликається на те, що Другим ВДВС Луцького МУЮ накладено арешт на автомобіль марки SCANIA 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, № кузова VLUP4Х2 для забезпечення виконання рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 Визнання права власності за ОСОБА_1 на транспортні засоби, належні боржнику ОСОБА_2 унеможливлюють реальне виконання рішення суду. Вважає свої права порушеними внаслідок задоволення судом позову і визнання за позивачем права власності на цей автомобіль. Суд повинен був залучити в якості співвідповідача його - стягувача, як особу, в інтересах якого накладено арешт на майно. Просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 18 червня 2009 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ №035005 від 10 серпня 2012 року.

У шлюбі у сторін народились діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі сторони спільно нажили майно: житловий будинок № 6, що знаходиться в с. Липини Луцького району по вул.Б.Хмельницького, транспортний засіб марки транспортний засіб марки MAN 2000 року випуску ДНЗ АС7146АР, № кузова WMAT070679W033341, транспортний засіб марки DAF AE 47 ХS 1999 року випуску , ДНЗ АС 0459 АК, № кузова XLRAE47XS0E500235, транспортний засіб марки SKANIA 2000 року випуску, ДНЗ АС0235АК № кузова VLUP4X2, транспортний засіб марки LEXUS RX 350 2007 року випуску, ДНЗ АС2221АТ, № кузова JTJHK31U072029462, транспортний засіб марки RENAULT MIDLINER 1998 року випуску, № кузова VF640ACJ000001142.

Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України у Волинській області по кримінальній справі встановлено, що 29.07.2011р. водій ОСОБА_6., керуючи автомобілем НОМЕР_3 допустив зіткнення з зустрічним автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Власника автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 визнано цивільним відповідачем. Постановою накладено арешт на автомобілі НОМЕР_5, НОМЕР_6.

27 серпня 2014 року до Луцького районного відділу державної виконавчої служби від Другого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження. 29 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 35000грн. моральної шкоди.

Отже, відповідач ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, у якому стягувачем є ОСОБА_3 Під час виконання накладено арешт на автомобіль марки SKANIA 2000 року випуску, ДНЗ АС0235 АК № кузова VLUP4X2 , який є предметом спору. З листа Луцького районного відділу державної виконавчої служби № 8229 від 19.06.17р. вбачається, що при надходженні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 шкоди на виконання було 01.09.2014р. винесено постанову про приєднання даного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. 18.05.2016р. до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з транспортних засобів і державним виконавцем 23.05.2016р. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту.

Згідно частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до позовної заяви позивач просила визнати за нею право власності на спірні автомобілі та звільнити їх з під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 2 постанови № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" розяснив, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Суд першої інстанції 29 вересня 2014 року залучив до участі у справі відділ державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції. Однак не залучив ОСОБА_3 та інших стягувачів, в інтересах яких накладено арешт на спірне майно, при цьому рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на їх права та обовязки.

Суд не має права вирішувати питання про права та обовязки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Проте суд першої інстанції не врахував положень зазначених норм закону та розяснень Пленуму Верховного Суду України, не визначив кола всіх осіб, на права і обов'язки яких може вплинути ухвалене у даній справі судове рішення і не вирішив питання щодо залучення їх, в тому числі і ОСОБА_3 до участі в розгляді справи. Крім того, ухвалюючи рішення у даній справі зазначаючи про повне задоволення позову, суд першої інстанції не вирішив усіх заявлених позивачем позовних вимог, а саме щодо звільнення майна з-під арешту.

Апеляційний суд позбавлений процесуального права залучення осіб до участі у справі на стадії апеляційного провадження. За таких обставин рішення суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню. Колегія суддів приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, звільнення майна з під арешту слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У звязку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді