Справа № 180/2064/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Хомченко С.І.

за участю секретаря - Назаренко А.В.

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», треті особи: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та Державна служба України з безпеки на транспорті про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2016 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», треті особи: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та Державна служба України з безпеки на транспорті про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є матірю дитини-інваліда підгрупи А - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інвалідність дитини підтверджується медичним висновком № 33 про дитину інваліда віком до 18 років від 04 жовтня 2012 року. Дитині встановлено діагноз: «Дитячий Церебральний Параліч, подвійна геміплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, груба затримка психо-мовного розвитку,GMFCS-IV рівня».

Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди 1 та 11 групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів 1 групи та дітей-інвалідів ( не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда 1 групи та дитину-інваліда) мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті.

Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту, незалежно від форм власності та підпорядкування, відповідно до Закону України « Про транспорт. Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговій проїзд транспортом не допускається.

Однак водії ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», систематично відмовляють їй із дитиною в реалізації законного права на безкоштовний проїзд. У звязку з чим вона багато часу простоює з дитиною-інвалідом на автобусних зупинках, тримаючи його на руках, що спричиняє погіршення її здоровя.

Так 08.09.2016 року близько 17 годині 15 хвилин вона намагалася разом із дитиною реалізувати своє право на безкоштовний проїзд в автобусі РУТА 22 ИНВА по маршруту «Кільценвий А» номерний знак НОМЕР_1 за зупинці «Держбуд», однак водій відмовив їй у безоплатному проїзді на даному транспортному засобі повідомивши її про те, що вони не перевозять пільгову категорію громадян і по всім питанням необхідно звертатися до директора ОСОБА_4

09 вересня 2016 року близько о 10 годині 50 хвилин вона із дитиною на руках знову намагалася скористатися своїм правом, гарантованим їй державою, на безкоштовний пільговий проїзд а автобусі РУТА 22 ІНВА по маршруту «Кільцевий А» номерний знак якого АЕ 0980 АА на зупинці «Міська лікарня», де їй знову було відмовлено у безоплатному проїзді на даному транспортному засобі, з тих підстав, що вони не перевозять пільгову категорію громадян і по всім питанням необхідно звертатися до директора ОСОБА_4

Аналогічна ситуація сталася 16 листопада 2016 року близько о 09 годині 55 хвилин в автобусі РУТА 22 ІНВА номерний знак НОМЕР_2 по маршруту «Кільцевий А» на зупинці «Кінотеатр» та 18 листопада 2016 року близько 08 години 35-40 хвилин в автобусі РУТА 22 ИНВА по маршруту «Кільцевий А» номерний знак НОМЕР_3 на зупинці «Гірничий коледж», де їй знову було відмовлено у безоплатному проїзді на даному транспортному засобі.

Зазначене свавілля у галузі перевезень громадським транспортом продовжується систематично та тривалий час і це є свідченням відвертого нехтування перевізником ТОВ «Транспортна компанія «Автоград» Законів України.

Вважає дії ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» неправомірними, з тих підстав, що відповідачем систематично та протягом тривалого часу порушувалися права її дитини-інваліда на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті і її права, як особи, яка супроводжує дитину-інваліда, чинні законодавчі акти відповідачем зовсім не виконуються. Неправомірними діями ТОВ «Транспортна компанія «Автоград» їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, так вона тривалий час знаходиться у стані стресу, що призвело до постійного головного болю, відсутності здорового сну і не може повноцінно вести життя. Розмір завданої їй моральної шкоди, оцінює в сумі 20 000 грн. Просить суд визнати дії ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» та стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» - ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав необгрунтованості такого.

Представник виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення позову.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті - ОСОБА_7 заперечив проти задоволення позову в звязку тим, що отримував скарги позивачки на дії водіїв ТОВ "Автоград", але позивачка в телефонному режимі відмовилася з ним зустручатися з приводу розгляду її звернень та надати конкретні пояснення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_8 зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

ОСОБА_8 зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 2344-ІІІ) ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Статтею 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Статтею 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах.

Так, автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

ОСОБА_8 ч. 1,2,3 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

ОСОБА_8 п.1 ч.2 ст. 41 ЗаконуУкраїни «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року, пасажир зобов'язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

ОСОБА_8 підпункту 10 пункту 145 Правил, перевізник зобов'язаний здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд.

Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супро-воджують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи

довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_9 є матірю дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 1-КИ № 355128 виданого 18 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 320 ( а.с.10).

Дитина позивача - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно медичного висновку № 33 про дитину інваліда віком до 18 років Комунального закладу «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 04 жовтня 2012, має захворювання ДЦП, яке відповідає розділу 1, п. 2, п.п. 2,1 Переліку медичних показань ( а.с. 11), а тому відповідно до ст. 38-1 « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» має право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті

Позивач по справі є матірю дитини-інваліда - ОСОБА_1 та особою, яка супроводжує дитину-інваліда і яка також має право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті, гарантоване ст. 38-1 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Як зазначає ОСОБА_1 у своєму позові і поясненнях, водії автобусів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», систематично відмовляли їй із дитиною у безкоштовному проїзді маршрутами «Кільценвий А», а саме: 08.09.2016 року, 09.09.2017 року в автобусі з номерними знаками АЕ 0980 АА та 16.11.2016 року, 18.11.2016 року в автобусі АЕ 0980 ЕХ .

В якості доказів відмови у безоплатному перевезенні надані копії заяв ОСОБА_1 на імя міського голови м. Марганець, начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, начальника управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, інш. та надані на звернення відповіді.

Представником відповідача ОСОБА_5 не заперечувалось в судовому засіданні, що дитина ОСОБА_3 та позивач, яка є особою, яка супроводжує дитину-інваліда, являються особами пільгової категорії та мають право на пільговий проїзд.

Однак, представник відповідача заперечив факт відмови ТОВ ТК «Автоград» 08.09.2016 року та 09.09.2016 року у наданні пільгового проїзду ОСОБА_1 та її дитині- інваліду ОСОБА_3 по маршруту «Кільцевий А» у автобусі з д.н.з. НОМЕР_4 в звязкуц тим, що даний автобус взагалі не виходив у рейс у звязку т проходженням технічного огляду згідно графіку та ОСОБА_8.

ОСОБА_8 пояснень позивача та свідківСмірнової О.В., ОСОБА_10, позивачка жодного разу в автобус не заходила і посвідчення водіям не надавала.

ОСОБА_8 виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зареєстровано ОСОБА_3 «Транспортна компанія «Автоград» (а.с. ) та видано ліцензію серії ???????????? на внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с. ).

Відповідно до акту прийому-передачі дорожнього транспортного засобу на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту від 08 вересня та 09 вересня 2016 року ПП ОСОБА_11 передано ТОВ ТК «Автоград» на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу Рута инва №АЕ0908АА, що відповідає графіку (а.с. 198-200).

ОСОБА_8 № 000317 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, складеному головними спеціалістами Головного Управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з питання позапланової перевірки дотримання законодаства про захист прав споживачів ТОВ "ТК "Автоград" на підставі взернення ОСОБА_1, встановлено, що відомомсті які викладені заявником у зверненні не знайшли свого підтвердження, порушень не виявлено.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні факту відмови їй у пільговому перевезенні, оскільки з поданих представником відповідача доказів вбачається, що 08 вересня і 09 вересня 2016 року транспортний засіб, що зазначений у позові на маршруті не здійснював перевезення, а 16.11.2016 року та 18.11.2016 року свідки позивача не підтвердили факт відмови позивачу у пільговому перевезенні при предявленні відповідного посвідчення.

Розглядаючи спір, який виник між позивачем та відповідачем у справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги не підтверджені належними доказами в розумінні ст. 60 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме: щодо порушення права на безоплатний проїзд дитини-інваліда та особи, яка супроводжує дитину-інваліда, тобто позивачки, саме ТОВ «Транспортна компанія «Автоград». Належними доказами мали б бути відповідні акти тощо.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Оскільки позивач не довела вину відповідача, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо стягнення з нього моральної шкоди

за таких обставин суд приходить до висновку по відмову в задоволенні позовних вимог

Керуючист ст.ст. 15,30,202,217,256 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», треті особи: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та Державна служба України з безпеки на транспорті про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко