Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5, справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 09.01.2016 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке позивач прийняла, як спадкоємець першої черги, та належно оформила свої спадкові права, однак не оформила спадкові права на земельну ділянку площею 2,7400га , яка знаходиться в Білоцерківському районі с. Фастівка. Нотаріус Української міської державної нотаріальної контори ГУЮ у Київській області виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку не пройшло державну реєстрацію. Позивач, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просила суд визнати за собою право власності на земельну ділянку площею 2,7400 га в межах Фастівської сільської ради Білоцерківського району в порядку спадкування за законом після померлого 09.01.2016 року ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача позов визнав.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді даної справи, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 09.01.2016 року помер ОСОБА_2, батько ОСОБА_1, що стверджується приєднаними до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та копією свідоцтва про народження його доньки.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2016 року Українською міською державною нотаріальною конторою Київської області відкрито спадкову справу № 100/2016 після смерті ОСОБА_2 на підставі заяви від 05.07.2016року, поданої ОСОБА_1 позивачем по справі, що стверджується копією вказаної спадкової справи.

Встановлено, що 20.04.2017 року державний нотаріус Української міської державної нотаріальної контори ГУЮ у Київській області ОСОБА_3 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що стверджується копією вказаної постанови.

Зі змісту даної постанови нотаріуса вбачається, що спадкодавець не подала документа , що підтверджує факт набуття права власності спадкодавцем на земельну ділянку площею 2,7400 га на території Фастівської сільської ради.

Встановленим є те, що за розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації №133 від 06.03.2008 року ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 2,7400 га на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району. На підставі даного розпорядження було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 553764, але ОСОБА_2 не здійснив за життя державну реєстрацію свого права власності на вказану земельну ділянку. Наведене підтверджено зібраними матеріалами справи (а.с.4,5,6,7).

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Як встановлено судом, спадкодавець заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є його діти ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_4, який в установлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також, не прийняв спадщину згідно приписів ст. 1268 ЦК України, не проживав разом із спадкодавцем, що вбачається з матеріалів вказаної вище спадкової справи.

З показів свідка ОСОБА_5 вбачається, що спадкодавець не встиг належно оформити своє право власності на земельну ділянку, хоча розпоряджався нею, здавав в оренду. ОСОБА_2 зловживав спиртним, а тому ніяк не міг зібратися та оформити все своє майно на доньку, як того бажав. Син ОСОБА_6 ОСОБА_4, веде не здоровий спосіб життя, невідомо де проживає, не ставив питання про прийняття спадщини після смерті батька.

Отже, встановленим є те, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дочка ОСОБА_1, позивач у справі.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом, на ім'я спадкодавця було оформлено державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку, але цей акт не пройшов державну реєстрацію, хоча оформлення було розпочато, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Отже, як встановлено судом і вказано вище, ОСОБА_2 було передано за розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації від 06.03.2008 року у власність земельну ділянку площею 2,7400 га на території Фастівської сільської ради. І як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, щодо цієї земельної ділянки внесено відомості до Державного реєстру земель і земельній ділянці присвоєно відповідний кадастровий номер.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Суд, даючи оцінку зібраним матеріалам справи, враховуючи думку представника відповідача, вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,7400 га в межах Фастівської сільської ради Білоцерківського району в порядку спадкування за законом після померлого 09.01.2016 року ОСОБА_2

Керуючисьст.ст. 182, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268,1270, 1273, ЦК України, ст.ст. 125,202 ЗК України, ст.ст.10,60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,7400 га кадастровий номер :03:004:0015 в межах Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області в порядку спадкування за законом після померлого 09.01.2016 року ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7