Справа № 495/347/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 лютого 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, заперечував проти задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 4000 грн..

Дослідивши матеріали справи, докази, вислухавши думку сторін по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, 15 грудня 2015 року о 09.00 год. відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Ford Transit», д/з АЕ1878ЕС по вул.Калініна 5, м.Білгород-Дністровський, Одеської область не стежив за дорогою, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керування та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-110307», д/з ВН3065АІ, під керуванням позивача ОСОБА_1, в результаті ДТП пасажир «ЗАЗ-110307» ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

По факту дорожньо-транспортної пригоди проводилось досудове розслідування, яке внесено до ЄДРДР за №00003511 від 15.12.2015 року.

19 січня 2016 року слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях відповідача складу злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2016 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно висновку страхової компанії про оцінку страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу позивача «ЗАЗ-110307», д/з ВН3065АІ вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 1371 грн. 17 коп..

Страховою компанією позивачу було відшкодовано суму у розмірі 371 грн. 17 коп..

Але, відшкодована сума «Франшизи» у розмірі 1000 грн. та вартість знаходження транспортного засобу позивача на штрафному майданчику у розмірі 360 грн., послуги банку у розмір 10 грн., що разом складає 1370 грн. тобто на загальну суму позивачу відшкодовано не було.

Транспортний засіб «Ford Transit», д/з АЕ1878ЕС, власником якого є відповідач по справі ОСОБА_2 є джерелом підвищеної небезпеки, а тому згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, позивач постійно знаходився в стресовому стані, було порушено звичайне життя, погіршилось здоровя, не міг використовувати транспортний засіб, заподіяну моральну шкоду оцінує у розмірі 4000 грн..

Так, відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязаня з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз'яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено.

Між тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню у зв'язку з тим, що в порушення положень постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не визначено з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 4000 грн., якими доказами це підтверджується та з урахуванням яких обставин визначено саме такий розмір моральної шкоди.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі вищезазначеного, суд встановлює розмір відшкодування морального збитку в сумі 1000 грн..

Суд вважає, що при таких обставинах і доказах позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1370 грн. (одна тисяча триста сімдесят).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. (одна тисяча).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя