Провадження №2/225/628/2017
Справа №225/411/17
Дзержинський міський суд Донецької області
13 травня 2017 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Довженко О.В.,
секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В січні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20 432 грн. 41 коп.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.04.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DOXRRX86490720, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2031,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
При цьому, відповідач просив врахувати рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28.11.2011 року у справі №2-1809/11, яким з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк стягнуто 7403,77 грн. заборгованості за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року, з яких 1726,16 грн. основної заборгованості за кредитом, 100,83 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 497,70 грн. - комісії за користування кредитом, 4250,33 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 328,75 грн. штрафу (процентна складова).
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання також не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, відповідно до заяви позичальника від 14.04.2008 року, між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2031,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-9).
Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім цього, згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Згідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
Разом з цим, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В свою чергу, згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, окрім іншого, у випадку постановлення рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.11.2011 року у справі №2-1809/11, що набрало чинності 09.12.2011 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 7403,77 грн. заборгованості за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року, з яких 1726,16 грн. основної заборгованості за кредитом, 100,83 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 497,70 грн. - комісії за користування кредитом, 4250,33 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 328,75 грн. штрафу (процентна складова).
Разом з цим, як вбачається з наданого банком розрахунку у даній справі №225/411/17, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за відсотками та комісією за період з дати, наступної за датой ухвалення Дзержинським міським судом Донецької області рішення від 28.11.2011 року у справі №2-1809/11, не змінився. Наведене, на думку суду, свідчить про намагання банку повторно стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками в розмірі 100,83 грн. та суму заборгованості за комісією в розмірі 497,70 грн., що вже були стягнуті з відповідача зазначеним вище судовим рішенням.(а.с.4,5).
Що стосується основної заборгованості за кредитним договором (тіла кредиту), судом встановлено, що за умовами кредитного договору відповідачем було отримано 2031,55 грн. В той же час, згаданим вище рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.11.2011 року у справі №2-1809/11 з відповідача на користь банку було стягнуто 1726,16 грн. Таким чином, залишок основної заборгованості за кредитом становить 305,39 грн.
З огляду на викладене, провадження щодо стягнення з відповідача решти основної заборгованості (тіла кредиту) за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року, а саме, 679,44 грн. (різниця між сумою, що вимагає до стягнення позивач - 984,83 грн. та залишком основної заборгованості за кредитом - 305,39 грн.), а також, провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в розмірі 100,83 грн. та комісією в розмірі 497,70 грн. - підлягають закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у вигляді пені, суд виходив з наступного:
В свою чергу, з огляду на період нарахування відповідачеві пені, а саме, до 14.04.2014 року, у суду відсутні правові підстави для застосування приписів ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, згідно з якими на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Однак, при цьому суд враховує, що з наданого позивачем розрахунку дійти висновку щодо здійснення/нездійснення відповідачем проплат за кредитним договором та, як наслідок, переривання строку позовної давності, не виявляється можливим, у зв'язку з чим підстав для застосування ч.2 ст.258 ЦК України суд не вбачає.
Попри це, з огляду на необхідність дотримання розумного балансу між отриманням банком справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними інтересами ОСОБА_1 (споживача його кредитних послуг за договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року) під час нарахування позивачем відповідачеві пені, суд дійшов наступного висновку:
Дійсно, ч.1 ст.546 ЦК України передбачено право забезпечення виконання зобовязання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В свою чергу, умови та порядок застосування до боржника зазначеної вище відповідальності у вигляді нарахування пені узгоджено сторонами в розділі 5 кредитного договору. (а.с.9).
З огляду на наведене, суд зауважує на тому, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Слід зазначити також, що відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.
Зазначених вище висновків дійшов Конституційний Суд України в рішеннях від 10.11.2011 року у справі 15-рп/2011 та від 11.07.2013 року у справі №7-рп/2013.
Більш того, такі висновки узгоджуються з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає позовні вимоги доведеними частково, а саме, в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 305,39 грн. основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та неустойки у вигляді пені в розмірі 500,00 грн. В решті позову слід відмовити за безпідставністю.
Провадження щодо стягнення з відповідача решти основної заборгованості (тіла кредиту) за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року, а саме, 679,44 грн. (різниця між сумою, що вимагає до стягнення позивач - 984,83 грн. та залишком основної заборгованості за кредитом - 305,39 грн.), а також, провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в розмірі 100,83 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в розмірі 4250,33 грн. та комісії в розмірі 497,70 грн. - підлягають закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 63,07 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст.526, 610-612, 625, 628 ЦК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст.10, 60, 212, 224, 258 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року в сумі 305 (триста п'ять) грн. 39 коп. основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту).
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. пені.
В решті позову відмовити.
Провадження щодо стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним договором №DOXRRX86490720 від 14.04.2008 року 679 (шістсот сімдесят дев'ять) грн. 44 коп. основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 100 (сто) 83 коп. заборгованості за відсотками, 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят)грн. 33 коп. пені та 497 (чотириста дев'яноста сім) 70 коп. заборгованості за комісією - закрити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати на сплату судового збору в сумі 63 (шістдесят три) грн. 07 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя