РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/106/17

10 березня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/106/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 20 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який був зареєстрований Костопільським районним відділом РАЦС Рівненської області, актовий запис №67. До одруження ОСОБА_4 мала прізвище ОСОБА_5. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 03.04.2012 року, шлюб було розірвано. Від подружнього життя мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Просить, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини усіх доходів відповідачки щомісячно до досягнення сином повноліття. Також просить допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Від відповідача надійшло заперечення проти позову, у якому ОСОБА_3 зазначає, що від аліментів не відмовляється, однак не має змоги сплачувати щомісяця по 800 грн., оскільки має на вихованні малолітню доньку. Вказує, що має невисоку заробітну плату, значно нижчу ніж позивач.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Пояснив, що колишня дружина у вихованні дитини участі не приймає та матеріально не допомагає, аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначила, що має невисокий дохід. На вимогу суду надала довідку про те, що отримує соціальну допомогу як одинока матір. Зазначила, що розмір соціальної допомоги як одинокій матері складає в середньому від 1500 до 1600 грн. Пояснила, що витрати на навчання дочки ОСОБА_5 у Комунальному закладі «Костопільський обласний ліцей-інтернат ІІ-ІІІ ступенів фізичної культури і спорту» Рівненської обласної ради складають приблизно 100 грн. на місяць.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що 20.04.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований Костопільським районним відділом РАЦС Рівненської області, актовий запис №67. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 03.04.2012 року шлюб було розірвано.

Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ГЮ №054552 /а.с. 6/.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.04.2012 року у справі №1710/2-428/12 визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за якою, зокрема, місцем постійного проживання малолітнього сина ОСОБА_6 визначено місце проживання його батька ОСОБА_1 /а.с.5/

Із довідки про доходи №60 від 09.02.2017 р. вбачається, що відповідач дійсно працює у ТОВ «СЕТІМ» на посаді підсобного робітника та отримує стабільний дохід, зокрема, за січень місяць 2017 року 3200 грн. /а.с. 22/.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 1689 грн. Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду справи 1/4 частина доходів відповідача перевищує 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід, відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно приписів ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач доказів того, що вона належним чином займається утриманням свого неповнолітнього сина не подала. Судом встановлено, що відповідач не приймає належної участі в утриманні дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Суд враховує, що обовязок утримувати дітей згідно положень ст.180 СК України лежить на обох батьках.

Таким чином, посилання відповідача на те, що вона має на утриманні малолітню доньку, не звільняє її від обов'язку брати участь в утриманні сина.

З огляду на вимоги закону, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача на утримання сина 1/4 частину заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Оскільки позов про стягнення аліментів був поданий 24 січня 2017 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позов про стягнення аліментів є майновим за своєю правовою природою.

Згідно приписів пп. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 640 грн. судового збору за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3 (м.Рівне, вул.Дубенська, 71а; ід.код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м.Костопіль, пров.Бурова, 2; ід.код НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від всіх видів її доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 24.01.2017 р. до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (м.Рівне, вул.Дубенська, 71а; ід.код НОМЕР_1) в дохід держави 640 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7