Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/56/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.03.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Гайсюка О.В.

суддів Дуковського О.Л.

ОСОБА_2

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначив, що відповідно до договору від 13.09.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір.

У звязку з порушенням відповідачем обовязків за цим договором відповідач станом на 0.11.2015 року має заборгованість 12932,98грн., з яких 1128,50 грн. за кредитом, 7917,43 грн. за процентами, 2800 грн. пеня та комісія та штраф 500 грн. (фіксована частина), 592,05 (процентна складова).

Посилаючись на це, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором у сумі 12932,98 грн.

Рішенням Компаніївського районного суду від 18.04.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача (Банку) доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір за яким відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 1449,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців з 13.09.2007р. по 13.09.2008р. включно. ОСОБА_3 зобов?язався надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 164,43 грн. для погашення заборгованості за кредитом, процентів, винагороди, комісії та інших витрат.

Своїм підписом у заяві від 13.09.2007р. відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредитних коштів у вигляді кредитного ліміту та ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку (а.с.6,7-12).

Банк свої зобов?язання за договором виконав.

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобов?язання за цим договором не виконав та має станом на 30.11.2015 року заборгованість перед Банком у сумі 12932,98 грн., а саме: за кредитом 1123,50 грн., за процентами 7917,43 грн., пеня та комісія 2800 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина), 592,05 (процентна складова) (а.с.3-5).

Відповідач розмір заборгованості не оспорив, а лише подав заяву про застосування позовної давності (а.с.31).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії картки закінчився31.05.2009 року, останній платіж в погашення заборгованості відповідач здійснив 09.03.2011 року, а тому суд дійшов висновку, що трьохрічний строк позовної давності сплив, адже до суду позивач звернувся у лютому 2016 року.

Зазначений висновок є помилковим, адже з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачував заборгованість як до закінчення строку дії картки так і після цього, у тому числі сумами, які перевищують місячний платіж. Дійсно, відповідач 09.03.2011 року сплатив 988 грн., 09.04.2011 року 250 грн., 19.04.2011року 250 грн. після цього багато платежів було здійснено від 100 до 200 грн., 17.10.2012р.сплачено 2610 грн., а останній платіж 100 грн. здійснено 13.04.2013 року (а.с.3-5).

Відповідно до довідки Банку після закінчення строку дії картки закінчення строку картки зі строком дії до 31.05.2009р. відповідачу була 27.01.2010 року надана картка зі строком дії до 31.01.2014р. (а.с.55).

Відповідно до виписки про користування відповідачем платіжними картками вбачається, що відповідач здійснив погашення заборгованості через термінали самообслуговування 17.10.2012р.? 2610 грн. та 13.04.2013р.? 100 грн. (а.с.41-52). Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання боргу в період, коли позовна давність ще не спливла.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, позовна давність за вимогами позивача не спливла.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом ?1123,50 грн., за процентами 7917,43 грн. та штраф відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. (фіксована частина), пеня та штраф (процентна складова) не підлягають стягненню, оскільки законодавством не передбачена відповідальність за одне і теж порушення. Наведене свідчить про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в мінімальному розмірі 1378 грн.(а.с.18)та 1515, 80 грн. (а.с.82).

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, а саме за кредитом 1123,50 грн., за процентами 7917,43 грн., штраф 500 грн., а всього 9540,93 грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 2893,80 грн.

Всього стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 12434,73 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: