У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 24 листопада 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки «Volkswagen New Beetle», державний номерний знак під керуванням відповідача ОСОБА_5

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну - 50 000 гривень.

Згідно зі звітом експертного автотоварознавчого дослідження від 19 листопада 2013 року № 171-13 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 143 133 гривні 71 копійку.

27 травня 2015 року вона звернулася до страхової компанії з претензією про виплату страхового відшкодування та отримала повідомлення про невідповідність вказаної претензії вимогам ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилаючись на те, що страховиком на день звернення до суду не здійснено виплату страхового відшкодування, просила суд стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь майнову шкоду у розмірі 50 000 гривень, моральну шкоду - 2 000 гривень, а також на підставі ст. 625 ЦК України: пеню за кожен день прострочення (за період з 24 листопада 2013 року по 10 липня 2015 року) - 139 525 гривень 95 копійок, інфляційні втрати - 84 408 гривень 02 копійки та 3 % річних - 6 976 гривень 30 копійок. Стягнути з відповідача ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 93 133 гривні (різниця між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування) та 8 000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року позов задоволено частково.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої та зареєстрованої у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень та судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, а разом 2 487 гривень 20 копійок, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - скасовано та ухвалено в цій частині нове.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 93 133 гривні 71 копійку.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, апеляційний суд виходив з того, що потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Врахувавши, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, апеляційний суд обґрунтовано поклав на відповідача ОСОБА_5 обов'язок з відшкодування різниці між розміром шкоди, визначеним на підставі звіту експертного автотоварознавчого дослідження та страховою сумою.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для її відшкодування, визначивши розмір з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до страхової компанії, апеляційний суд правомірно погодився з висновком про те, що позивачем порушено порядок та умови отримання страхового відшкодування, визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого).

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О.Писана