Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом. Зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2013 року по 05.12.2016 року, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач ухиляється від надання допомоги в добровільному порядку. Зазначає, що ОСОБА_3 є працездатним, проте офіційно не працює, інших стягнень за виконавчими документами та інших утриманців та осіб, які потребують його догляду, не має. Виходячи із наведеного, просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2016 року і до повноліття дитини. Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення змінити, стягнути аліменти у розмірі ? частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, або зменшивши розмір аліментів до 500 грн. щомісячно. Зазначає, що судом не в повній мірі враховано його матеріальний стан, так як він не працює, фактично доходу не має, проживає із дідом у селі і допомагає йому по господарству.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із 27.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05.12.2016 року шлюб сторін розірвано (а.с.3,4).

Виходячи із положень ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У Постанові Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід, що надає суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі а не частці. Такий висновок суду є правильним та узгоджується із нормами ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України.

Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку (29 років); на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, інших утриманців або грошових зобов'язань не має, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про його спроможність сплачувати по 800 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Так, за віком та станом здоров'я ОСОБА_3 є працездатною особою, протипоказань щодо тяжкої фізичної праці не має, а відтак він взмозі офіційно влаштуватися на роботу, щоб забезпечити нормальне утримання свого сина. Відповідач не вправі зводити свою участь в утриманні дитини до мінімального розміру, як він про це зазначає в скарзі, та перекладати свій батьківський обов'язок по забезпеченню дитини виключно на матір або державу. Розмір аліментів, встановлений судом першої інстанції із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VIII, не є завищеним або необґрунтованим, оскільки потреби на харчування, одяг, лікування є значно більшими, а інших аліментних або кредитних зобов'язань апелянт не має.

Пояснення ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи про те, що на даний час він взагалі не працює, доходу не має ніякого, мешкає зі своїм старим дідом у селі та доглядає його, а живуть вони за рахунок продукції від натурального господарства та пенсії діда, не можуть прийматися до уваги, оскільки не підтверджені документально.

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду 1-ї інстанції постановлено із дотриманням норм цивільного матеріального та процесуального законодавства, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: