233 № 233/58/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Наумик О.О.,
за участі секретаря Сухоставець Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 25.06.2013 р. о 23 год. 50 хв. на пр. Миру в місті Донецьк сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_2 (потерпілому).
30.01.2014 р. постановою Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження, чим потерпілому завдано матеріальних збитків.
Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Завданням МТСБУ України у відповідності до пп. 39.2.1 п.39.2 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Керуючись п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_5, внаслідок ДТП позивач надав відповідне доручення ФОП ОСОБА_3, за послуги якого поніс витрати в розмірі 400,00 грн.
Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому відшкодована не була.
18.12.2013 р. потерпілим подано позивачу повідомлення про ДТП та Заяву про відшкодування шкоди.
В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечив: просив за текстом позовної заяви про розгляд справи у відсутність представника.
Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав.
Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків.
Судом встановлено, що 25 червня 2013 року о 23 год. 50 хв. на пр. Миру місті Донецьк відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_2 (потерпілому).
В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження.
Чинною постановою судді Центрально-Міського районного районного суду міста Макіївка Донецької області від 30 січня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6).
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Власником автомобіля НОМЕР_4, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (копія на а.с.9) є ОСОБА_2.
Шкода, завдана власнику автомобіля НОМЕР_3, у зв'язку з його пошкодженням, винуватцем ДТП в добровільному порядку відшкодована не була, внаслідок чого 18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що підтверджено копією відповідної заяви (а.с.7).
Згідно з п."а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі.
Згідно із ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Відповідно до положень п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
За послуги аварійного комісара ФОП ОСОБА_3 позивачем було сплачено 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 540 від 03 лютого 2014 року (а.с.12).
Частина перша статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв'язку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1378,00 грн.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 2000,00 грн., суд дістає висновку про необхідність відмови у такому стягненні з таких підстав.
Так, судом встановлено, що між МТСБУ та ФОП ОСОБА_4 дійсно було укладено Контракт про надання правової допомоги від 27.09.2012 р. № 70 та додаткова угода до контракту № 36 від 27.09.2012 р. , згідно з якими розмір базової винагороди становить 2000,00 грн. Оплата послуг виконавця, згідно з додатковою угодою, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця (а.с. 25-29). Зазначені витрати позивач вважає витратами на правову допомогу, проте доказів на підтвердження сплати вищевказаної суми суду він не надав.
Крім того, стаття 12 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що витрати, які поніс позивач у зв'язку з виконанням Контракту, укладеного з ФОП ОСОБА_4, не можуть вважатись витратами на правову допомогу в розумінні норми ст.84 ЦПК України, оскільки зазначена особа не була допущена судом до участі в розгляді справи в порядку, визначеному ч.2 ст.56 ЦПК України, не брала участі в її розгляді та не користувалася правами, наданими їй ст.56 ЦПК України (не є особою, яка надає правову допомогу).
Керуючись ст.ст.88,212-215,224,226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом де сяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя