Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9780/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 48 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Шевчук А.М.

ОСОБА_1

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дочки, не піклується станом її здоровя, не створив належних умов для нормального проживання та розвитку дитини, залишає її без догляду. Просив відібрати у ОСОБА_2 дочку та стягнути аліменти на її утримання.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року позов задоволено. Ухвалено відібрати у ОСОБА_2 неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав та стягувати з нього аліменти на користь особи чи установи, яка здійснюватиме догляд за неповнолітньою, на її утримання в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 січня 2017 року і до повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що не ухилявся від виховання та утримання дитини, не втрачав родинного звязку з нею, а частково обмежене спілкування з дитиною було наслідком душевних переживань після смерті дружини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пп. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Із роз'яснень, викладених у п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мати дитини, ОСОБА_4, померла 21.04.2016 року.

Відповідач перебував у зоні АТО, має статус учасника бойових дій. Демобілізований з військової служби у квітні 2016 року. Після смерті дружини перебував у стресовому стані, почав зловживати алкогольними напоями, не приділяв належної уваги вихованню дочки, не створював для неї нормальних умов проживання. Дитина декілька місяців проживала у родичів.

01.11.2016 року неповнолітню взято на облік у службі у справах дітей Житомирської міської ради.

17.11.2016 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення за № 1068 про відібрання неповнолітньої ОСОБА_3 у батька ОСОБА_2

18.11.2016 року неповнолітню направлено до комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім», де вона перебуває по теперішній час.

Згідно інформації директора зазначеного центру від 01.02.2017 року за період перебування дівчинки в закладі тато відвідує дитину кожен день. Під час зустрічей цікавиться її життям, успішністю в навчанні, завжди приносить дитині гостинці. Божена з радістю спілкується з батьком і дуже хоче повернутися в рідну сімю. Між татом та донькою існують тісні, довірливі стосунки. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні представник виконавчого комітету Житомирської міської ради, який спілкувався з дитиною після ухвалення Корольовським районним судом м.Житомира рішення від 24.01.2017 року.

Рапортом-характеристикою дільничного офіцера поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 31.01.2017 року ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, алкогольні напої не вживає, бійок та сварок не вчиняє, громадський порядок не порушує, із сусідами не конфліктує.

Відповідно до наданої відповідачем довідки з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області він отримує військову пенсію за вислугу років у розмірі 2112,12 грн.

Враховуючи зазначене, зокрема, зміну способу життя відповідача, усвідомлення ним допущених помилок та відповідальності за життя і здоровя дитини, а також виходячи з як найкращих інтересів неповнолітньої ОСОБА_3, колегія суддів вважає за доцільне повернути її батькові.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 січня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити Виконавчому комітету Житомирської міської ради в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: