Справа № 128/840/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого - судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 вересня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №289/2011, спадкодавець ОСОБА_2. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року, яке набуло законної сили 13 вересня 2016 року, встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, яка проживала в с.Іванівка, Вінницького району, Вінницької області, була рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка як спадкоємиця за заповітом - прийняла спадщину, звернувшись в установлений законом строк до Вінницької районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Вінницькій області. 27 вересня 2016 року позивачці видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 2,3217 га (кадастровий номер НОМЕР_2), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Вирішити питання в нотаріальному порядку про спадкування житлового будинку немає можливості, оскільки будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого записана ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На день припинення існування колгоспного двору головою колгоспного двору була ОСОБА_2, інших членів колгоспного двору не було. Після смерті матері позивача ОСОБА_2, спадщину позивачем було прийнято, за заповітом. Так як, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, нотаріус не в змозі встановити, яка частка спадкового будинку належала спадкодавцеві. У зв'язку з чим 22 березня 2017 року державним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на вказане вище домоволодіння. Відповідно до відомостей зазначених в погосподарській книзі по домогосподарству, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 1986 - 2010 р.р., двір в якому проживала спадкодавець (АДРЕСА_1), відносився до категорії колгоспний двір і ОСОБА_2 значилась головою колгоспного двору, крім неї інших членів колгоспного двору не було.

Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити.

Відповідач по справі, представник Іванівської сільської ради, в особі голови - при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавиця ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, від 24 листопада 2014 року виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №22 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.14). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 вересня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №289/2011, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.8). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року, яке набуло законної сили 13 вересня 2016 року, встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, яка проживала в с.Іванівка, Вінницького району, Вінницької області, була рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7). Будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого записана ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, дана обставина підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння №39, від 24 жовтня 1988 року Виконкомом Іванівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення Вінницької районної ради народних депутатів №128 від 19 травня 1988 року (а.с.14). Відповідно до відомостей зазначених в погосподарській книзі по домогосподарству, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 1986 - 2010 р.р., двір в якому проживала спадкодавець (АДРЕСА_1), відносився до категорії колгоспний двір і ОСОБА_2 значилась головою колгоспного двору, крім неї інших членів колгоспного двору не було (а.с.16-21). 22 березня 2017 року державним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на вказане вище домоволодіння, дана обставина підтверджується листом за № 570/02-17 (а.с.15).

Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно Закону України „ Про власність " від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору". Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 317,328, 1216,1218, 1223, 1225, 1233,1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом від 02 квітня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за № 07, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області, на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, який входив до суспільної групи колгоспних дворів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Вінницького району Вінницької області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна