Номер провадження: 22-ц/785/4629/17
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за поданням Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановила:

У травні 2014 року до суду надійшло подання головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. (далі - Державний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_4 у зв'язку з не виконанням ним рішення суду про стягнення на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» (далі - Банк) суми боргу в розмірі - 59 304,77 грн..

Відповідно до виділених матеріалів справи подання розглянуто судом за відсутності державного виконавця.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2014 р. подання державного виконавця задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС Україна в Одеській області 14.05.2012 р., який проживає за адресою - АДРЕСА_1, до виконання зобов'язань за рішенням суду.

ОСОБА_4в апеляційній скарзіпросить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені у Конвенції та Першому протоколі до неї, передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтями 33, 124 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний виїзд за межі України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21.04.1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження»

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.94 р. № 3857-ХІІ, з подальшими змінами, (далі - Закон № 3857-ХІІ) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

При виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) державний виконавець може звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції вищезазначеним вимогам норм матеріального та процесуального права не відповідає.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України (а. с. 16 - 17).

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції обмежився констатацією обставин щодо відкриття виконавчого провадження, повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та розшук цього майна, вихід державного виконавця за адресою боржника. Разом з тим, ухвала суду першої інстанції не містить висновків щодо наявності/відсутності ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків, на що звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до виділених матеріалів справи подання розглянуто без участі державного виконавця, в той час як відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається за участю останнього.

Таким чином, висновки суду першої інстанції з приводу можливості розгляду по суті подання державного виконавця є передчасними.

Доводи апелянта про те, що сама наявність боргових зобов'язань за відсутністю доказів ухилення від їх виконання не є підставою для обмеження у праві виїзду, є обґрунтованими.

Доводи апелянта провідсутність відомостей сповіщення учасників про розгляд справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

За правилами п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що при вирішенні питання про задоволення подання, судом були порушені вищевказані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія судів вважає, що ухвалу суду першої необхідно скасувати.

Питання з розгляду подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 необхідно передати на новий розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси.

При новому розгляді подання суду першої інстанції необхідно врахувати вищевикладене, а також що відповідно до копії ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 р. заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасовано.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - скасувати.

Питання з розгляду подання головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Галкіна Д.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - передати на новий розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова