Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №0809/5513/2012 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко І.В.
Провадження № 22-ц/778/429/17 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ по Хортицькому району служби у с правах дітей Запорізької міської ради, служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, до ОСОБА_4, треті особи: відділ по Хортицькому району служби у справах дітей Запорізької міської ради, служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною.

В позові зазначав, що 18 вересня 2010 року між ним та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2012 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю. ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 зареєстровані в АДРЕСА_2, але фактично проживають в АДРЕСА_3, де з ними проживає цивільний чоловік відповідача ОСОБА_6 Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2012 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_4 перешкоджає йому бачитись з сином. На теперішній час він мешкає в м. Києві, де він зареєстрований, у нього є інша сім'я - жінка, їх спільна дитина та двоє дітей дружини, він бажає, щоб його син ОСОБА_5 приїжджав до м.Києва, перебував у його новій родині, бачився зі своїми сестрами та братом, а в смт Томаківка - зі своїми бабусею та дідусем, його батьками. Просив суд зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити такий порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини: встановити систематичні побачення з сином, тобто забирання дитини за адресою АДРЕСА_4, на два вихідних дня (суботу та неділю) в кожному місяці, починаючи з 09-00 суботи до 20-00 неділі, без присутності матері дитини; кожні півроку забирати дитину під власну опіку та відповідальність на канікули, під час зимових канікул на 7 календарних днів до м.Києва за адресою АДРЕСА_1, під час літніх канікул забирати дитину під власну опіку та відповідальність задля проведення оздоровлення та відпочинку батька з дитиною за його місцем реєстрації з можливістю поїздки на море на території України на 20 календарних днів, які розподілити наступним чином: 10 календарних днів у червні, 10 календарних днів у серпні; з моменту початку навчання сина у дошкільних та шкільних закладах забирати дитину під власну опіку та відповідальність під час осінніх канікул; день народження дитини проводити разом з дитиною, тобто на наступний день дня його народження забирати дитину, для його святкування; зобов'язати відповідачку надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, контакту з відповідачкою, а у разі настання таких змін негайно повідомляти його особисто в день настання.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено наступні способи участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме встановлено такий порядок побачень: один раз в місяць у вихідні дні суботу та неділю, які будуть заздалегідь узгоджені з ОСОБА_4, починаючи з 09-00 суботи до 20-00 неділі, за адресою АДРЕСА_4, без присутності матері дитини; день народження дитини проводити разом з дитиною, тобто на наступний день після дня його народження з 09-00 до 20-00 батьку ОСОБА_3 забирати ОСОБА_5 для святкування дня народження дитини; зобов'язано ОСОБА_3 надавати ОСОБА_3 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини ОСОБА_5 з метою узгодження участі батька у спілкуванні з дитиною. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_7, представника відповідача адвоката ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 18.09.2010 року по 12.06.2012 року.

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.06.2012 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5

Позивач на час подачі позову в жовтні 2013 року був зареєстрований в АДРЕСА_4.

На час ухвалення рішення позивач зареєстрований в АДРЕСА_1. Разом з ним проживають його дружина ОСОБА_7, їх спільна донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6, та старші діти його дружини ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Згідно довідки департаменту інформаційних технологій МВС України №0077595 ОСОБА_3 на даний час до кримінальної відповідальності не притягується, непогашеної судимості немає, у розшуку не перебуває.

Згідно акту обстеження умов проживання №38 від 25.04.2016 року, складеного спеціалістом служби у справах дітей Дніпровської ДРА, квартира за адресою АДРЕСА_1 перебуває у доброму стані, обладнана усіма меблями та побутовою технікою, там проживають позивач, його дружина ОСОБА_7, їх спільна донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6, та старші діти його дружини ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Згідно акту обстеження умов проживання від 17.06.2016 року, складеного спеціалістом служби у справах дітей Томаківської районної служби у справах дітей, у будинку за адресою АДРЕСА_4, де проживають батьки позивача, створені належні умови для проживання та перебування малолітньої дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання від 21.04.2016 року ОСОБА_5, складеного спеціалістами відділу по Хортицькому району служби у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_3, разом з матір'ю ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_6, квартира у доброму стані, обладнана усіма меблями та побутовою технікою та місцем для ігор та занять дитини. В акті, також, зазначено, що за місцем реєстрації дитини - АДРЕСА_2, проживають батьки відповідача.

Згідно довідки, наданої 28.09.2015 року Запорізькою міською багатопрофільною дитячою лікарнею №5 дитина ОСОБА_5 з 16.03.2011 року по 22.03.2011 року, та з 03.06.2013 року по 12.06.2013 року перебував в цій лікарні на стаціонарному лікуванні, разом з ним на стаціонарі перебували мати ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_12, батько з дитиною не перебував.

Згідно довідок Комунального закладу Запорізький центр первинної медико-санітраної допомоги №5» від 28.09.2015 року, дитина ОСОБА_5 часто та тривало хворіє ОРВІ, бронхітами, потребує оздоровлення та постійного нагляду, з ним постійно знаходяться його мати ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_12, батька в лікарні не було.

З характеристик від 05.12.2013 року та 28.09.2015 року, наданих дошкільним навчальним закладом №288 «Біла лелека», дитина ОСОБА_5, який відвідує цей заклад, характеризується дуже позитивно, має добрий рівень розвитку, достатній рівень знань, завжди доглянутий та охайний. Мати дитини дуже турботливо ставиться до сина, як і бабуся та дідусь з боку матері - ОСОБА_12 та ОСОБА_13. У дитини тісний емоційний зв'язок із матір'ю та бабусею, недоцільно розлучати матір з дитиною на будь-який термін, оскільки це може негативно вплинути на психіку дитини у зв'язку з віком та прив'язаністю.

Згідно довідок з Запорізького багатопрофільного ліцею №99 від 21.04.2016 року дитина ОСОБА_5 у вівторок та четвер відвідує курси підготовки до школи, гурток «Диво» - у вівторок та четвер, та спортивну секцію карате - у понеділок, середу та п'ятницю.

Характеристика на співмешканця відповідачки ОСОБА_14 з місця роботи у ФОП ОСОБА_15 позитивна.

Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 23.06.2016 року при вирішенні питання про способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 з'ясовувались умови проживання батька та матері дитини, проводились бесіди з обома батьками малолітнього ОСОБА_5 Батько дитини повідомив, що мати перешкоджає його спілкуванні з сином, мати це спростовувала. Враховуючи думку батьків малолітнього ОСОБА_5, його вік, розвиток, потреби та інтереси, орган опіки та піклування дійшов висновку про те, що можна встановити такий порядок побачень батька із сином: один раз на місяць у вихідні дні суботу та неділю, які будуть узгоджені з ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_4; протягом чотирьох днів в осінні, зимові та весняні канікулярні періоди, встановлені у навчальному закладі, в якому буде навчатись малолітній ОСОБА_5; в інші дні способи у вихованні малолітнього ОСОБА_5 визначати за домовленістю між батьками дитини.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції вірно послався на ст.141 СК України, за якою мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153, ст.155 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом при цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні.

Згідно ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно частини першої статті третьої Конвенції про права дитини 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до встановлених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в переважній частині полягають у повторенні обставин, які позивач визначив в якості фактичних підстав заявлених ним вимог та які були досліджені судом першої інстанції у сукупності з іншими обставинами справи та доказами, наданими сторонами і дістали належної правової оцінки, з якою погоджується колегія суддів, як зазначено в цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не знайшли свого підтвердження. Суд першої інстанції належним чином встановив, що позивач не довів цих обставин та посилається лише на власні пояснення. У той же час у матеріалах справи наявні письмові докази, якими підтверджено, що батько до лікувальних та навчальних закладів, де лікувався та перебував його син не з'являвся, з питань стану його здоров'я та виховання не звертався, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не визнаний недієздатним не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки предметом спору є питання участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, а не вимоги щодо недієздатності позивача, які в даній справі не заявлялися і не досліджувалися.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості виконання раніше укладеної сторонами та наразі скасованої мирової угоди є неприйнятними, оскільки за результатом розгляду справи ухвалена не мирова угода, а рішення суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження та перевіряється апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду першої інстанції вимогам про якнайкраще забезпечення інтересів дитини не знайшли свого підтвердження, оскільки встановлено, що саме цим принципом керувався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: