У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С. Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 2 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулося до суду з позовом, вимоги якого уточнило в ході розгляду справи та просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 8 914,11 доларів США, 1 389 429,09 грн пені та 7136,47 грн - 3% річних від суми простроченої заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 14 грудня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13 776 доларів США, терміном по 14 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки. Позичальник систематично порушував умови кредитного договору, несвоєчасно виконував зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 6 208,43 доларів CША, суми заборгованості за процентами по кредиту - 2 705,68 доларів США, загальної суми пені 1 389 429,09 грн, загальної суми 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 7 136,47 грн. Вказану заборгованість банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку з боржника і поручителя.

ОСОБА_6 подала зустрічний позов, в якому просила розірвати кредитний договір укладений 14 грудня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та нею. В обґрунтування позову посилалася на те, що банком не було надано кредит, який передбачено умовами кредитного договору. Позичальник зобов'язався виконувати зобов'язання за умови надання кредиту, а дострокове повернення кредиту є суттєвою зміною обставин договору, на яку згоди позивач не давав, і яке обумовлено обставинами непереборної сили - світовою фінансовою кризою та військовими діями в України, які не могли бути передбачені сторонами, так як в кредитному договорі вони не врегульовані. Банк зі свого боку ініціював звернення з позовом до суду, чим, фактично в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору і стягує кошти одночасно і одноразово, але кредит не був наданий на умовах кредитного договору, у зв'язку з чим кредитний договір підлягає розірванню, а зобов'язання, що виникли, згідно з договором, припиняються.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 березня 2015 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 914,11 доларів США, 3% річних від простроченої суми в розмірі 7 136,47 грн та 148 000 грн пені, а всього 8 914,11 доларів США та 155136,47 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 березня 2016 року рішення районного суду скасовано в частині часткового задоволення позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, з ухваленням нового рішення, яким відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк», не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржується, тому не переглядається колегією суддів в касаційному порядку на предмет законності і обґрунтованості.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи первісний позов банку виходив з того, що з вини ОСОБА_6, яка належним чином не виконувала грошове зобов'язання виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню на користь банку як з боржника так і з поручителя, при цьому розмір пені відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України має бути зменшено, оскільки такий значно перевищує розмір самої заборгованості.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення первісного позову банку про стягнення заборгованості по кредитному договору з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір процентної ставки було збільшено до 16% річних згідно додаткової угоди до кредитного договору, яка була укладена між банком та ОСОБА_6, при цьому згода та повідомлення поручителя відсутні. Умовами договору поруки не передбачено, що кредитор має право змінити умови кредитного договору без згоди поручителя, тому порука вважається припиненою. Оскільки за умовами кредитного договору від 14 грудня 2007 року погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Останній платіж на погашення кредиту здійснено ОСОБА_6 8 грудня 2011 року, а ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом 15 грудня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 776 доларів CША зі сплатою 12,5% річних строком до 14 грудня 2014 року.

В забезпечення цього договору, того ж дня між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася за належне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до и.4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитами нараховуються щомісячно, в останній робочий день місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами, але не пізніше строку вказаного в п.1.1. кредитного договору (14 грудня 2014 року).

Додатковою угодою від 8 листопада 2008 року до вказаного договору було змінено розмір процентної ставки за користування кредитом, а саме збільшено його до 16% річних.

Банком були виконані умови кредитного договору, що підтверджується відповідною заявою на видачу готівки ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_6 систематично порушувала умови кредитного договору. Несвоєчасно виконувала зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно розрахунку наданого позивачем по кредитному договору у відповідача існує заборгованість, яка складається з суми заборгованості за кредитом 6 208,43 доларів США, сума заборгованості за процентами по кредиту - 2 705,68 доларів CША, загальна сума пені 1 389 429,09 грн, загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 7 136,47 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав пропуску строку позовної давності суд апеляційної інстанції не врахував наступного.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі частини першоїстатті 252, частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частина перша статті 530 ЦК України містить загальне правило, згідно з яким якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас абзац другий частини першої статті 530 ЦК України містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В кредитному договорі сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 7.6 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк не пізніше 14 грудня 2014 року. /

Позичальник зобов'язався повернути одержані кошти не пізніше 14 грудня 2014 року, сплачувати банку нараховані проценти щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітнім, а також 14 грудня 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

В ході розгляду справи позивач вказував на те, що кредит надавався до 14 грудня 2014 року.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції ці обставини не були перевірені, не встановлено строку дії договору, не надано оцінки графіку погашення щомісячних платежів.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13).

Розглядаючи даний спір суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив питання щодо дотримання строку позовної давності або його пропуску з урахуванням умов кредитного договору, не перевірив обставин встановлення строку дії договору та строку повернення останньої суми щомісячного платежу.

Зазначене вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справив частині стягнення заборгованості по кредитному договору з основного боржника, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі у цій частині.

При цьому, касаційна скарга не містить жодних доводів щодо неправильності рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту з поручителя в силу припинення поруки.

Банком не спростовані висновки апеляційного суду, що розмір процентної ставки було збільшено до 16% річних згідно додаткової угоди до кредитного договору без згоди поручителя, у зв'язку із чим збільшився обсяг його відповідальності і за цих обставин правові підстави для стягнення з поручителя заборгованості по кредиту в солідарному порядку відсутні.

Ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим в частині відмови у задоволенні первісного позову банку про стягнення заборгованості по кредитному договору до основного боржника, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати у цій частині з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В частині відмови у задоволенні первісного позову про стягнення кредитної заборгованості з поручителя рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 березня 2016 року в частині первісного позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору скасувати.

Справу у цій частині передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог первісного позову публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по кредитному договору, як з поручителя, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
суддіВ.С. Висоцька
М.К. Гримич
О.В. Умнова
І.М. Фаловська