Справа №591/3131/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1204/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про визнання незаконної відмови у виплаті страхового відшкодування, стягнення страхового відшкодування, пені за період прострочення, інфляційних збитків та 3% річних, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 липня 2013 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування») було укладено договір № 046.0118809.305 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, згідно якого позивач застрахував свій автомобіль Volkswagen Polo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1. Договором було застраховано і такий ризик, як пошкодження, знищення або втрата автомобіля внаслідок протиправних дій третіх осіб. Під час дії договору страхування стався страховий випадок. 11 грудня 2013 року близько 12 години 00 хвилин на стоянці по вул. Заливна, 13 у м. Суми позивач виявив пошкодження свого автомобіля, а саме: пошкодження корпусу бокового правого дзеркала заднього виду, що було зірвано з кріплення та пошкодження правих передніх дверей. У звязку із настанням страхового випадку 11 грудня 2013 року він подав заяву до Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України, про що здійснено запис за № 32314. Відповідно до вимог закону та умов договору страхування (п. п. 3.1, 3.2, 12.1, 12.4.3, 13.1.1 13.1.11 ч. 2 договору) 11 грудня 2013 року він подав заяву про страховий випадок до страхової компанії та надав відповідні документи, які вимагалися відповідачем. Проте, 24 січня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Посилаючись на те, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є неаргументованим і безпідставним, позивач просить визнати незаконною відмову у виплаті страхового відшкодування, стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» суму страхового відшкодування у розмірі 6951 грн. 75 коп. (що становить 75% від визначеної вартості відновлювального ремонту), пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 6178 грн. 58 коп., 3% річних у сумі 491 грн., інфляційні втрати в розмірі 6103 грн. 73 коп., всього 19724 грн. 31 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконною відмову ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 за договором № 046.0118809.305 добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 6951,75 грн., пеню в сумі 3244,69 грн., 3% річних у сумі 491 грн., інфляційні втрати в сумі 6077,63 грн., а всього загальну суму 16765,07 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь держави судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24 листопада 2016 року вказане рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року касаційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 листопада 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції послався на те, що апеляційний суд при розгляді справи не звернув увагу на те, що позивач не спростував обставини, наведені у висновку транспортно-трасологічного дослідження фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, а визнав даний висновок неналежним доказом із тих підстав, що він зроблений на самостійне замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування».

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому вказує, що позивач при зверненні з заявою про виплату йому суми страхового відшкодування надав завідомо неправдиві відомості про обставини настання пошкоджень транспортного засобу і дана обставина підтверджена письмовою консультацією фахівця, який зробив висновок, що увесь комплекс пошкоджень застрахованого транспортного засобу не міг утворитися під час стоянки на горизонтальній ділянці, частина слідів могла виникнути лише за умов руху даного автомобіля, а тому вказаний комплекс пошкоджень з технічної точки зору, не відповідає обставинам події наведеним у поясненнях водія.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0118809.305, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки Volkswagen Polo 1.6, реєстртаційний номер НОМЕР_1.

11 грудня 2013 року позивачем на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» направлено повідомлення по настання страхового випадку, відповідно до якого автомобіль марки Volkswagen Polo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження на стоянці по вул. Заливна, 13 у м. Суми.

11 грудня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» складено акт огляду пошкодженого транспорного засобу, де визначений перелік пошкоджень, наявних у застрахованого транспорного засобу, який підписано також позивачем.

Листом від 24 січня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» повідомило позивача про прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, підставою відмови стало подання страхувальником свідомо неправдимих відомостей про предмет страхування або факт настання страхового випадку (п. 16.1.3 договору страхування).

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» висловило сумніви щодо обставин настання події, викладених позивачем, зазначивши, що пошкодження автомобіля з технічної точки зору не могли утворитися за умов розвитку обставин, які наведені у поясненнях страхувальника та виникли за інших обставин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що страхувальник ОСОБА_3 подав свідомо неправдиві відомості про предмет страхування або факт настання страхового випадку, а тому рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованим і таким, що ґрунтується на припущеннях.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» у разі необхідності страховик може робити запити про відомості, повязані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також може самостійно зясовувати причини та обставини страхового випадку.

Пунктом 15.2 договору страхування також закріплено право ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», як страховика, самостійно зясовувати причини та обставини страхового випадку.

У звязку з тим, що у страхової компанії виникли сумніви з приводу заявлених ОСОБА_3 пошкоджень застрахованого транспортного засобу марки Volkswagen Polo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та обставин випадку, що стався 11 грудня 2013 року, було замовлено консультацію у фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 20 січня 2014 року з метою отримання висновку стосовно відповідності пошкоджень та обставин заявленого випадку.

З дослідження фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 вбачається, що описані пошкодження утворились від кількох контактів, тобто мають накопичувальний характер. При цьому вказані сліди виникли від руйнучих зусиль, направлених у різних напрямках та мають різні механізми утворення.

Локалізація, форма та механізм утворення описаних вище пошкоджень на досліджуваному транспортному засобі дає підстави для висновку про те, що весь описаний комплекс пошкоджень на автомобілі марки Volkswagen Polo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1 не міг утворитись під час стоянки даного транспортного засобу на горизонтальній ділянці, частина слідів могла виникнути лише за умов руху даного автомобіля.

Звертаючись до страхової компанії, ОСОБА_3 вказав, що до моменту пошкодження 11 грудня 2013 року будь-яких пошкоджень у транспортного засобу не було.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Компетенція у питаннях щодо належності і допустимості доказів належить виключно суду і питання про необхідність застосування спеціальних знань в прийнятті того чи іншого доказу також належить виключно суду.

Отже, висновок транспортно-трасологічного дослідження ФОП ОСОБА_4, зроблений на самостійне замовлення ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування», є належним доказом у справі та відповідає вимогам ст. ст. 57, 58 ЦПК України.

Проте, місцевий суд не дав належної оцінки даному доказу і не врахував, що позивач не спростував обставини, наведені у висновку транспортно-трасологічного дослідження фізичної особи підприємця ОСОБА_4 жодним доказом. Таке право на спростування позивачу розяснювалося місцевим судом і він не був обмежений в цьому. Відхиляючи даний доказ, місцевий суд не врахував вимоги ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування з причин, зазначених у п. 16.1.3. договору добровільного страхування, а саме, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або факт настання страхового випадку, є обґрунтованою, тому підстави для задоволення позову колегією суддів не вбачаються.

Враховуючи зазначені обставини, рішення суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим, а тому на підставіст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв' язку із задоволенням апеляційної скарги, сплачений апелянтом судовий збір в сумі 1212,64 грн. підлягає компенсації останньому за рахунок держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про визнання незаконної відмови у виплаті страхового відшкодування, стягнення страхового відшкодування, пені за період прострочення, інфляційних збитків та 3% річних відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Альфа Страхування» сплачений судовий збір за апеляційний розгляд у сумі 1212 грн. 64 коп. за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -