Провадження №2/263/118/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя в якому просила визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, визнати право власності на ? частину автомобіля «Geely MR 7151 А»,2008 року випуску.

25.11.2016р.,01.12.2016р.,19.12.2016р. позивачка доповнила позовні вимоги та просила поділити майно наступним чином: визнати за нею право власності на 3/4 частки у квартирі АДРЕСА_2, а за відповідачем - ? частку, також просила визнати за нею та відповідачем по ? частки вартості автомобіля «Geely MR 7151 А»,2008 року випуску, шляхом його продажу і поділу отриманих грошей. Потім просила залишити їй у власність квартиру АДРЕСА_1, а відповідачу - автомобіль «Geely MR 7151 А»,2008 року випуску.

03.05.2017р. позивачка надіслала до суду обґрунтування позовних вимог в яких просила залишити їй у власність квартиру АДРЕСА_1, а відповідачу - автомобіль «Geely MR 7151 А», 2008 року випуску, з виплатою різниці у 10913 грн. відповідачу частками або в рахунок погашення заборгованості за комунальні послуги у разі їх наявності, справу просила розглянути за участю її представника - ОСОБА_1 Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітні діти проживають разом з нею і розмір аліментів, який сплачує відповідач на їх утримання, є недостатній, оскільки за період 2015/2016р.р. позивачка витратила на матеріальне забезпечення дітей - 104960,00 грн., а аліменти за вказаний період склали - 25450,50 грн., тому вважає, що відповідач не може розраховувати на рівну частку у спільному майні. Крім того, відповідач має 1/3 частку квартири за місцем реєстрації. Згідно звіту про оцінку майна, вартість спірної двокімнатної квартири складає 329264,00 грн. Згідно з вибіркою об'єктів-аналогів рухомого майна, середня ринкова вартість автомобіля «Geely MR 7151 А», 2008 року випуску, по Донецькій області складає 95204,00 грн. Вартість ? квартири становить 82316,00 грн, вартість ? частини автомобіля становить 23801,00 грн., разом складає 106117,00 грн., що майже дорівнює вартості автомобіля. Різницю у розмірі 10913,00 грн. позивачка може виплатити відповідачу частками або в рахунок погашення заборгованості за комунальні послуги у разі їх наявності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та письмових доповненнях позивача. В судове засідання, призначене на 17.05.2017р. представник не з'явилася, суду надала заяву про перенесення розгляду справу на вересень 2017 року у зв'язку з її виїздом у довготривале відрядження. Суд вважає причину неявки в судове засідання не поважною, оскільки ніяких підтверджуючих документів про причину неявки ОСОБА_4 суду не надала, строк розгляду справи триває з 12 серпня 2016 року, а безпідставне відкладення розгляду справи до вересня 2017 року потягне за собою необґрунтоване затягування розгляду справи по суті, тому суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність представника позивача, при цьому, суд вважає, що законних прав позивача порушено не буде, оскільки, відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до початку розгляду по суті.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, про що вказав у письмових запереченнях, мотивуючи тим, що дійсно за період шлюбу з відповідачкою ними на сумісні кошти була придбана двокімнатна квартиру АДРЕСА_3 та автомобіль «Geely MR 7151 А», 2008 року випуску. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 365 ЦК України. Крім того, вважає, що він та позивачка мають рівні частки у спірній квартирі. Також вказав, що коли позивачка виїхала з дітьми до м.Київа, вона забрала сумісне майно гроші у розмірі 7500 у іноземній валюті, тому він вважає, що автомобіль це його власність. З урахуванням вищевикладеного, просив відмовити позивачці у задоволені позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 06.06.2005р., двохкімнатна квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_3 /а.с.100-102/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію АНС 3052261 від 31.03.2009р. ОСОБА_3 належить автомобіль «Geely MR 7151 А», 2008 року випуску /а.с.85/.

Також судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.07.1991р. по 01.12.2014 р./а.с.10-11/ Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_5.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту судової практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка,за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги в частині збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя, оскільки позивачка не надала будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження того, що вона отримує аліменти в розмірі, який недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, тому законних підстав для збільшення частки позивачки при розділі спірної квартири у суду немає. При цьому, суд вважає надані позивачкою копії медичних документів, чеків та ін. неналежними доказами, оскільки: по-перше, позивачка не обґрунтувала належність кожного конкретного доказу для підтвердження вимог позову, по-друге: надані копії документів не відповідають вимогам ч.2 ст. 64 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно з частиною 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що частки позивача та відповідача у спірній квартирі визнані судом рівними, і позивачка не внесла на рахунок ТУ ДСА вартість ? частки квартири АДРЕСА_3, у задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою слід відмовити. Також, слід відмовити у позові в частині поділу автомобіля «Geely MR 7151 А», 2008 року випуску, шляхом його продажу і поділу отриманих грошей /а.с.110-113/, оскільки в цій частині позовні вимоги не були доведені в судовому засіданні.

Керуючись ст.365 ЦК України, ст.ст. 70,71 СК України, п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», статтями 10,11,30, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова