У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,

при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2013 року за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2013 р. збільшені позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» (надалі Банк) задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 500579,69 грн.; вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Указує, що кредитний договір № 0369/08/26-CL не підписував, а Банком не було доведено факту видачі йому валютного кредиту. Зазначає, що розрахунок заборгованості суперечить ч.2 ст. 533 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач узятих на себе зобовязань із повернення кредиту та відсотків за користування таким належним чином не виконував, що і призвело до виникнення заборгованості.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, 17 червня 2008 р. між Банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0368/08/26-CL., згідно з умовами якого Банк зобовязався надати позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 40000 дол. США, а позичальник зобовязався повернути кредит до 16 червня 2016 р. і сплатити 14% річних за користування кредитними коштами (а.с.8). Факт отримання коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки № 12257 від 17 червня 2008 р. (а.с.15), відповідно до якої ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 40000 дол. США, що еквівалентно 194172 грн. Забезпеченням виконанням умов кредитного договору є квартира за адресою: вул. Грушевського, 68/26, у м. Ужгороді, яка була передана в іпотеку згідно з іпотечним договором від 17 червня 2008 р. (а.с.11-13). Узяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 04 березня 2013 р. у ОСОБА_1 утворилася заборгованість по кредитному договору на загальну суму 500579,69 грн. (а.с.65-66).

Згідно з положеннями ст.ст. 526 ч.1, 530 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскарженого рішення як необґрунтовані, суперечні нормам матеріального права, обставинам справи та письмовим доказам.

Зокрема, твердження ОСОБА_1 про те, що жодного кредитного договору він не підписував і грошових коштів не отримував, спростовується самим кредитним договором (помилка в нумерації договору не змінює суті спірних правовідносин), який підписаний позичальником (зворотного не доведено), іпотечним договором, заявою на видачу готівки № 12257 від 17 червня 2008 р. і розрахунком заборгованості, наданої Банком.

Довід апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності відповідача не заслуговує на увагу як підстава для скасування рішення суду, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи. У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, хоча про час і місце такого був належно повідомлений.

Решта доводів апеляційної скарги також не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення як неістотні для суті спору та декларативні.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

2. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2013 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: