Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/278/17
Справа № 279/4487/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Шульги О.М.

з секретарем Башинською Н.М.

за участю

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

3 особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому зазначили, що від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 07.06.2016 року шлюб між ними розірвано, донька залишилась проживати з відповідачем. ОСОБА_2 є бабою неповнолітньої ОСОБА_6. З квітня 2016 року відповідач чинить їм перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливості зустрічей з нею. На пропозиції та прохання побачити дитину відповідає відмовою, яку нічим не мотивує. ОСОБА_3 візити до місця проживання відповідача невдалі, оскільки останню неможливо застати вдома або вона не відчиняє двері. Всі намагання з»ясувати причини такої поведінки та спроби вирішити добровільно питання спілкування з дитиною залишились без уваги. Неприязні стосунки, які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є однією з причин неможливості для зазначеного позивача, як бабусі, приймати участь у вихованні онуки. Спір щодо участі у вихованні малолітньої дитини був предметом розгляду органу опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, що стверджується відповідним висновком. Вказаний орган вважав за доцільне надати ОСОБА_1 право зустрічатись з донькою в п»ятницю з 18 години до 21 години щотижня та в неділю з 09 години до 12 години, з 16 години до 19 години щотижня, без права залишати на ніч. Незважаючи на прийняте з даного питання рішення відповідач його не виконує та продовжує створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною. Просять рішенням суду зобов"язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 та визначити такі способи участі у вихованні дитини шляхом систематичних зустрічей, які відбуватимуться перші шість місяців, після набрання рішенням законної сили щотижня в п»ятницю з 17 до 20 години та суботу з 16 до 20 години у присутності матері, а в подальшому щотижня в п»ятницю з 17 години до 20 години та суботу з 16 години до 20 години за місцем проживання батька та бабусі без присутності матері. Одночасно просили стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. ОСОБА_1 пояснив, що доступу до дитини не має, оскільки коли він приходить йому ніхто не відчиняє двері. З даного питання він намагався укласти мирову угоду, однак відповідач не погодилась. Вважає, що така поведінка частково зумовлена тим, що в провадженні суду перебуває справа за позовом відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, після судового засідання в якій, відповідач почала відмовляти у зустрічах з дитиною. Вважає, що спочатку зустрічі з дитиною мають відбуватись в присутності матері, а коли дитина привикне до нього та бабусі без присутності матері, в тому числі за їхнім місцем проживання в зазначений в позовній заяві час, який визначений з врахуванням його режиму роботи та режиму роботи його матері.

ОСОБА_2 зазначила, що до березня 2016 року, тобто досягнення дитиною 1 року 4 місяців бачила онуку. Після розлучення сина з відповідачем дитини не бачила, хоча просила відповідача надати можливість бачити дитину. З даного приводу телефонувала відповідачу, надсилала СМС, однак відповіді не отримувала. Вважає, що має право на спілкування з онукою, яку дуже любить.

Сторона відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивачам ніхто не чинить. ОСОБА_3 зазначила, що позивач весною та влітку 2016 року приходив до дитини . Останній раз їх зустріч мала місце 11.02.2017 року. Після цього ніхто з позивачів до дитини не приходив. СМС повідомлення надходили від ОСОБА_2 в січні 2017 року. Під час зустрічей вона не може залишати дитину без своєї присутності, оскільки дитина до неї дуже прив"язана і відразу починає плакати, а ОСОБА_1 не може дати ради дитині, що вже мало місце за її відсутності при залишенні дитини навіть на дуже короткий час з ОСОБА_1.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради ОСОБА_5 пояснила, що в квітні 2016 року з заявою щодо вирішення спору про участь у вихованні малолітньої дитини звернувся ОСОБА_1. Вона мала розмову з порушеного питання з ним, а також спілкувалась з ОСОБА_3. Оскільки дитині не виповнилось 3 років, тому погоджувала з відповідачем години, які визначені у висновку. Коли по заяві позивача було призначено засідання, то відповідач не прийшла, і тому засідання було відкладено. Другого разу відповідач також на засідання не з"явилась. Вона зателефонувала ОСОБА_3, яка повідомила про те, що присутньою на засіданні не буде. На запитання суду повідомила, що підтримує позовні вимоги позивачів, а також, що за наслідками спілкування з відповідачем не може однозначно зазначити, що остання не чинить перешкод в спілкуванні з дитиною. Крім цього вказала, що дитина дуже прив"язана до матері.

Свідок ОСОБА_7 показав, що проживав по сусідству з ОСОБА_3. Захара він бачив рідко, а його маму дуже часто. Після переїзду ОСОБА_3 до іншої квартири позивача бачив 2 рази, останній раз в лютому місяці коли той катав дитину на гойдалці. Вказав, що двері квартири позивача були завжди відчинені, на що він їй робив зауваження. Вислухавши пояснення сторін, свідка та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано, питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін не вирішувалось, оскільки таке питання не порушувалось сторонами.

Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №257 від 08.06.2016 року затверджено висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про вирішення спору між батьками щодо участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6. Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 визначено порядок побачення із дочкою ОСОБА_6 в п»ятницю з 18 години до 21 години щотижня та в неділю з 09 години до 12 години, з 16 години до 19 години щотижня, без права залишати на ніч.

Позивач ОСОБА_2 є бабою вищевказаної дитини по батьківській лінії та має бажання спілкуватися зі своєю онукою та брати участь у її вихованні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі мотивували свої вимоги тим, що відповідач не виконує рішення органу опіки і піклування та чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Права батьків щодо виховання дитини та на спілкування з дитиною врегульовані ст.ст.151, 153 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За нормою ч.1 статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст.257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст.263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частини 1,2 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Отже, законодавець закріпив право позивачів, як батька та баби на спілкування зі своєю дочкою та онукою, відповідно, та право брати участь у її вихованні.

Законодавством також встановлений обов»язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком чи бабою прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.

Доводи сторони відповідача про те, що нею не чиняться перешкоди позивачам у реалізації права на виховання дочки та онуки судом відкидаються, оскільки відповідачем позовні вимоги

не визнаються, домовленості між сторонами з питання участі у вихованні дитини не досягнуто, доказів можливості безперешкодної реалізації позивачами їх права на спілкування та участь у вихованні дитини, виконання рішення оргнау опіки і піклування не подано. Пояснення відповідача в судовому засіданні щодо відсутності з її сторони перешкод у спілкуванні з дитиною спростовуються змістом наданих суду 12.12.2016 року письмових заперечень та поясненнями представника 3 особи. В судовому засіданні сторони не спростували наявність між ними конфлікту після припинення шлюбних відносин.

Отже суд вбачає необхідність захисту відповідних прав батька та баби шляхом встановлення систематичних побачень з дочкою та онукою, відповідно.

З матеріалів справи слідує, що малолітній ОСОБА_6 на час розгляду справи виповнилось 2 роки 2 місяці. Враховуючи вік дитини, факт тривалого не проживання позивачів з дитиною, постійну потребу дитини в безпосередній близькості матері, сформований режим життєдіяльності дитини, суд вважає за можливе визначення наступного способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною : щотижня в п"ятницю з 17 години до 18 години 30 хвилин; перша, третя субота місяця з 16 години 30 хвилин до 18 години 30 хвилин; друга, четверта неділя місяця з 10 години 30 хвилин до 12 години 30 хвилин, який не буде порушувати виховний та дошкільний графік дитини та надасть можливість сторонам піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Також визначений спосіб не перешкоджає позивачам з досягненням дитиною шкільного віку ставити питання про збільшення часу спілкування шляхом проведення спільного відпочинку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідача .

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст.7, 141, 157, 159, 257, 263 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні дочки та онуки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності матері ОСОБА_3 за адресою проживання дитини або у іншому узгодженому сторонами місці:

- щотижня в п"ятницю з 17 години до 18 години 30 хвилин;

- перша, третя субота місяця з 16 години 30 хвилин до 18 години 30 хвилин;

- друга, четверта неділя місяця з 10 години 30 хвилин до 12 години 30 хвилин;

Зазначений спосіб обмежується у випадку прямих протипоказань комісії лікарів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати по 551 гривні 20 копійок, кожному.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя :