Справа № 2506/6878/2012 Провадження № 22-ц/795/873/2017 Головуючий у I інстанції Коверзнев В. О. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Тагієва С.Р.,

з участю секретарів Поклада Д.В., Халимон Т.Ю., представника ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 162794 дол. 71 цента США, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 108545 доларів США та нарахованих відсотків в розмірі 54249 доларів 71 центів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 3219 грн. у відшкодування судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2014 року замінений стягувач у виконавчому провадженні по виконанню рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також на те, що не було встановлено обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скарги зводяться до того, що суд розглянув справу у відсутність відповідача, якого не повідомив належним чином про час і місце розгляду справи, в звязку з чим, були порушені правила ст.ст. 74, 76 ЦПК України та не дотримано порядку виклику відповідача у судове засідання. Не виконав суд і вимог ч.4 ст.169 Кодексу, оскільки не постановив по справі заочне рішення, чим порушив право відповідача на перегляд рішення суду в порядку, визначеному ст.ст. 228-232 ЦПК України.

Вказує на те, що суд вирішив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті (доларах США) за відсутності належних доказів, зокрема, позивачем не було надано доказів підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти саме в іноземній валюті і хоча умовами кредитного договору зобовязання було визначено в іноземній валюті, кредит він отримав у національній валюті (гривні).

Не було надано позивачем суду і доказів наявності у Банка ліцензій на право використання іноземної валюти на території України (на право здійснення валютних операцій), що на думку відповідача, є підставою для відмови стягнення заборгованості в доларах США.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року між Акціонерним Комерційним банком «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0050/1107/77-204, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 109000,00 доларів США зі строком повернення до 22.11.2027 року з щомісячною сплатою відсотків за користування коштами 13 % річних.

Відповідно до п. 1.2, п. 1.4 Кредитного договору, кредитні кошти були надані відповідачу у готівковій формі через касу Банку відповідно до його заяви та були отримані відповідачем з метою придбання у власність земельної ділянки, що знаходиться в с. Вишеньки, Бориспільського району Київської області.

Також, сторони погодили між собою, що погашення заборгованості за кредитом проводиться шляхом внесення коштів на рахунок Банку щомісячно. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно з 01 по 10 число включно за попередній календарний місяць (п. 3.1, п.3.3).

Згідно п.8.1 Кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати відсотків за користування кредитом відповідач сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до п.3.8 Кредитного договору сторони встановили порядок змін умов Кредитного договору з відповідною зміною зобовязань відповідача щодо строку виконання ним зобовязань за Кредитним договором та відповідних прав позивача вимагати виконання зобовязання, якщо відповідач порушує строки платежів, встановлені п. 3.3 договору. При настанні такої обставини, строк виконання відповідачем своїх зобовязань за взаємною згодою сторін вважається таким, що настав на десятий календарний день з дня направлення позивачем повідомлення про зміну умов Кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, між сторонами 22.11.2007 року був укладений іпотечний договір № 0050/1107/77-204-Z-149, відповідно до умов якого іпотекодавець відповідач передав в іпотеку іпотекодаржателю позивачу земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що знаходиться в с. Вишеньки, Бориспільського району Київської області, кадастровий номер :03::005:0591 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку.

В звязку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання щодо строків сплати платежів, встановлених п.3.3 Кредитного договору, 16.05.2008 року Банк направив ОСОБА_2 повідомлення про зміну умов Кредитного договору, відповідно до умов якого позичальник зобовязаний був сплатити заборгованість по кредиту, відсоткам, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків в повному обсязі у 30 денний строк з дня отримання останнім повідомлення Банку (повідомлення було отримано відповідачем 26.05.2008 року). Також, відповідачу було розяснено, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно у сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу.

19.08.2011 року відповідачу знову була надіслана вимога виконати своє зобовязання по сплаті заборгованості по кредиту, відсоткам і пені, проте, останнім така вимога залишилась без задоволення.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошову кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

З викладеного вище виходить, що Банк виконав свої зобовязання, надавши кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач не належним чином виконував умови договору, порушуючи строки сплати щомісячних платежів по кредиту та відсоткам, в звязку з чим станом на 15.09.2011 року виникла заборгованість в загальній сумі 162794 доларів 71 центів США.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача (за вирахуванням пені за порушення грошового зобовязання), суд першої інстанції вірно виходив з того, що права позивача порушені і підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 зазначеної суми заборгованості.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі досліджені всі обставини справи та докази, які в ній містяться, а тому рішення суду є законним, обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було встановлено наявності ліцензій на використання іноземної валюти на території України апеляційним судом до уваги не беруться, адже позивачем в судовому засіданні були надані банківська ліцензія та дозвіл Національного банку України на право здійснення операцій, визначених частинами 2, 4 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», виданих Акціонерному комерційному банку «ТАС Комерцбанк» 11.10.2001 року, а посилання відповідача на те, що суд безпідставно стягнув заборгованість в іноземній валюті, адже він фактично отримав кредитні кошти в гривнях спростовуються копією заяви про видачу готівки від 22.11.2007 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримав кошти в іноземній валюті в сумі 109000 доларів США 00 центів, як це і було передбачено умовами Кредитного договору.

Статтями 626, 627, 628 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Але, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, пунктами 10.11, 10.11 Кредитного договору укладеного між сторонами 22.11.2007 року передбачено, що з укладенням цього договору сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов, а також сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами Банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Проте, відповідач звернувся з заявою про застосування строків позовної давності під час розгляду справи в апеляційному порядку.

З зазначеного виходить, що заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Доводи відповідача про недотримання судом норм процесуального закону щодо порядку виклику до уваги не беруться, оскільки суд повідомляв відповідача про розгляд справи за адресою реєстрації його місця проживання, що підтверджується матеріалами справи і про зміну свого місця проживання, останній не повідомляв.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неухвалення заочного рішення, не дають підстав для скасування законного по суті рішення, в звязку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на підставі ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: