Справа № 639/590/17
Провадження № 2/639/950/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову, суд

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2017 до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану побудову, в якій просила суд визнати за нею право власності на самовільно збудовану прибудову до будинку вказану в технічному паспорті, а саме приміщення № 1-1 (коридор-1,9 кв. м.), 1-5 (кухня - 7, 5 кв. м.), - 1-6 (санвузол -2,4 кв. м.) загальною площею 11,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1. Дана квартира належить її чоловіку ОСОБА_2 на праві приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер.

За час нашого спільного проживання до квартири ними було самочинно добудовано приміщення, а саме приміщення № 1-1( коридор - 1.9 кв. м), 1-5( кухня - 7.5 кв. м), 1-6( санвузол - 2,4 кв. .м) загальною площею 11.8 кв. м згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1.

Вказана самочинна прибудова здійснювалась за особисті кошти позивача, отримані від продажу її особистої приватної нерухомості, а саме квартири готельного типу АДРЕСА_3. Дана квартира готельного типу була продана за 5 000, 00 доларів. Згідно звіту про оцінку самочинно збудованих приміщень 1-1, 1-5, 1-6 загальною площею 11.8, що відноситься до 2-х кімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 було встановлено, що в результаті виконання незалежної оцінки було встановлено ринкова вартість об'єкта оцінки станом на дату оцінки становить 136 258 гривень, що еквівалентно по курсу долара НБУ на дату оцінки 5 000,00 доларів США.

Відповідна добудова так і не була введена в експлуатацію. Наразі виникла необхідність належного оформлення та вирішення питання щодо введення в експлуатацію даної прибудови.

Нещодавно позивач вирішила узаконити самочинно збудовані добудови і звернулась за цим до Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Однак видати їй вказаний документ в БТІ відмовились, посилаючись на те. що вказане нерухоме майно і перепланування будинку з надвірними будівлями вона здійснила без доповідного дозволу і порадили звернутись до суду.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду.

29 березня 2017 року від Харківської міської ради надійшли заперечення, відповідно до яких, Харківська міська рада в повному обсязі заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки доводи викладені в позовній заяві вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства виходячи з наступного. По-перше, особа, яка здійснила, або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. По-друге, позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, таким чином, його право не можна визнати порушеним. По-третє, визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна судом призведе до вибуття із володіння, користування й розпоряджання земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей. По-четверте, передумовою для виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію.

Представникпозивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який діє на підставі посвідчення серія та номер 169 від 27.04.2016 року, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних обставин.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 10 ЦПК України)

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні було встановлено, що як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, що виготовлений 19.05.2016 року ФО - П ОСОБА_4 (інвентаризаційний номер №40/05-16, реєстровий № П-6-14953) самочинно побудовано тамбур літ «а», прибудова літ «а1», гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», оглядова яма літ. «б», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», льох літ. «В». Згідно плану житлового будинку літ. «А-1», самочинно збудовані приміщення №1-1 (коридор - 1, 9 кв.м.), № 1-5 (кухня - 7,5 кв. м.), № 1-6 ( санвузол - 2,4 кв. м.) загальною площею 11, 8 кв.м. (а.с. 13-15)

Як вказує позивач, в своїй позовній заяві, вказані самочинні прибудови здійснювалися за її особисті кошти отримані внаслідок продажу її особистої квартири № АДРЕСА_3 за 5 000,00 доларів США.

Відповідно до звіту про оцінку самочинно збідованих приміщень 1-1; 1-5; 1-6 загальною площею 11, 8, що відносяться до 2-к. житлової квартири АДРЕСА_1, складеного ТОВ «Експерт оцінка плюс», ринкова вартість об'єкта оцінки - самочинно збудовані приміщення 1-1; 1-5; 1-6 загальною площею 11,8 що відносяться до 2-к житлової квартири АДРЕСА_1 становить (без ПДВ): 136 258, 00 ( сто тридцять шість тисяч двісті п'ятдесят вісім) гривень, станом на 13 січня 2017 року. (а.с. 7-9)

Проте, всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України, будь-яких доказів того, що саме за особисті кошти позивача, які вона отримала внаслідок продажу своєї квартири, було здійснено самочинні прибудови (договір купівлі-продажу, документи, що підтверджували право власності) ОСОБА_1 суду не надала.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що не знає чи перебуває вказана квартира АДРЕСА_1 в особистій власності ОСОБА_1 чи ні.

В матеріалах справи міститься витяг з реєстру прав власності № 23656116 від 25.08.2009 року, відповідно до якого, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/4 та 3/ 8 частини, а ОСОБА_5 належить 3 /8 частини в АДРЕСА_1. (а.с. 10)

Вказані обставини також підтверджуються довідкою Комунального підприємства Харківського міського бюро технічної інвентаризації № 1100723 від 29.04.2016 р. ( а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 10.02.2016 року було видане свідоцтво про смерть. ( а.с. 12)

В своїй позовній заяві, ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 був її чоловіком, але жодних доказів того, що він був її чоловіком та що позивач успадкувала вказану частину квартири матеріали справи не містять.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно до змісту п. п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво ( нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурні діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельних контроль та нагляд, який у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до п. п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно п.12 цієї ж постанови, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Матеріали справи не містять відповіді чи відповідного сертифікату Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих позивачем нежитлових будівель.

Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Всупереч вказаним вимогам позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що земельна ділянка на якій збудоване майно належить їй на праві власності.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Також відповідно до п. 21 цієї постанови, передбачено, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Проект не є належно затвердженим за умови відсутності погодження архітектурно-планувальної частини проекту місцевим органом містобудування та архітектури і позитивного висновку державної експертизи у випадку, коли її проведення є обов'язковим (України «Про архітектурну діяльність», стаття 31, 29 - 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що самовільна прибудова до будинку, відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним, пожежним та іншим нормам і правилам.

Отже, встановивши дані обставини в їх сукупності, той факт, що в матеріалах справи відсутні відомості про дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, пожежних та інших норм і правил, при здійснені будівництва, відсутні відомості щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-225, 331, 375, 376 ЦПК України, ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», ст. 9, 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. п. 9, 10, 12 , 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович