Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новенка Сергія Володимировича про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та визнання права на спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її рідна сестра ОСОБА_6, яка була власником житлового будинку з господарчими спорудами та присадибної земельної ділянки, розташованими по АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_6 склала заповіт на користь свого співмешканця ОСОБА_7, який після її смерті подав до П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини, але не отримав відповідного свідоцтва та не зареєстрував права власності на спадкове майно, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер. Позивач 18 лютого 2016 року подала до П'ятихатської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та постановою нотаріуса від 18 лютого 2016 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_6, так як останньою пропущено строк для прийняття спадщини та неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем як між рідними сестрами.

Зазначила, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року встановлено факт родинних відносин між нею та ОСОБА_6 як рідними сестрами. Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 строком у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. У зв'язку з вищевказаними рішеннями судів у червні 2016 року вона знову подала до П'ятихатської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та постановою нотаріуса від 16 червня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, є ОСОБА_7, який 27 травня 2016 року подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом.

У зв'язку з цим просила визнати неправомірною відмову державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Новенко С.В. у вчинені нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, викладену у постанові від 16 червня 2016 року, так як ОСОБА_7 помер, свідоцтво про право на будинок не оформив та реєстрацію права власності на спадкове майно не провів.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав для визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та визнання права на спадкування за законом.

На обґрунтування такого висновку суд правильно виходив із того, що згідно з копією постанови державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Новенко С.В. від 16 червня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, у зв'язку з прийняттям спадщини за заповітом ОСОБА_7

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_7 за свого життя не отримав свідоцтва про право на спадщину на будинок і відповідно не зареєстрував свого права на спадщину в органах державної реєстрації нерухомого майна, зазначивши, що згідно з наявними у справі доказами, після смерті ОСОБА_6 спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_7 шляхом звернення з відповідною заявою у передбачений законом спосіб та строк до нотаріальної контори.

Аналогічні доводи касаційної скарги були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував, вони зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що станом на час смерті своєї сестри позивач була інвалідом ІІ групи та особою, якій виповнилося більше 60 років, тому, на її думку, вона має право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від наявності заповіту, спростовуються змістом ст. 1241 ЦК України, згідно з ч. 1 якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), таким чином, позивач не входить до кола осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко