Єдиний унікальний номер 229/3159/16-ц Номер провадження 22-ц/775/310/2017
Єдиний унікальний номер 229/3159/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/310/2017
Головуючий в I інстанції Рагозіна С.О.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.

суддів Краснощокової Н.С., Новосядлої В.М.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2016 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 09 січня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір у розмірі 21 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 листопада 2014 року. Станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором становить 11 045,69 гривень. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки ОСОБА_2 на момент смерті не перебував у шлюбі з ОСОБА_1, вона не проживала разом з ним постійно на час відкриття спадщини, то вона не є його спадкоємицею, а тому не несе відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_2 Позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що спадкоємцем є особа, яка постійно проживає із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем, оскільки проживала разом з ОСОБА_2, що підтверджується копіями їх паспортів, де адреса реєстрації зазначена: АДРЕСА_1, а також відповідачка не відмовилась від спадщини. Тобто, відповідачка проживаючи разом зі спадкодавцем на час його смерті, фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття нею спадщини і цей факт не спростований, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не свідчить про неприйняття особою спадщини. Суд першої інстанції не з'ясував, який розмір заборгованості спадкодавця за зазначеним кредитним договором був на час його смерті, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість, та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке передане спадкоємцям у натурі. З огляду на предмет судового спору до обов'язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов'язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов'язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме, розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців. Відмовляючи у позові з підстав не доведеності розміру спадкового майна, суд сам порушив вимоги ч. 1 ст.10 ЦПК України про здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін і тягар доказування заперечень відповідача проти позовних вимог поклав на позивача.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог

В судове засідання не з'явилась відповідачка, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, крім того апеляційним судом Донецької області на сайті судова влада України 17 лютого 2017 року було розміщено оголошення про розгляд справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанку» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 02 березня 2017 року о 10 год. 00 хв.(а.с.88-89)

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи свої вимоги наступним.

09 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник ОСОБА_2 помер.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 09 січня 2007 року становить 11 045,69 гривень.

01 лютого 2016 року банком направлено до Дружківської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України з метою пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до спадкоємців.

За інформацією Дружківської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2016 року спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» та зазначено, що після смерті ОСОБА_2 в установлений законом строк із заявами про прийняття чи відмову від спадщини за законом ніхто не звертався.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, 08 липня 2016 року на адресу відповідачки ОСОБА_1 була направлена претензія щодо сплати заборгованості за кредитним договором, але до теперішнього часу вимоги кредитора не задоволено, позивач просив суд стягнути вказану суму боргу з відповідачки.

14 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.44).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 05 листопада 2014 року (а.с.19).

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 09 січня 2007 року становить 11 045,69 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 6 149,36 гривень, заборгованість за відсотками - 4 896,33 гривень (а.с.4-8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.ст.1216, 1221, 1258, 1261 ЦК України та зазначив, ОСОБА_2 на момент смерті не перебував у шлюбі з ОСОБА_1, вона не проживала разом з ним постійно на час відкриття спадщини, отже вона не є його спадкоємицею. А тому, вона не несе відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_2

Згідно зі ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На час смерті ОСОБА_2, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року, шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_1 був розірваний ще 14 грудня 2013 року.

Кредитний договір б/н від 09 січня 2007 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, є споживчим кредитом (а.с.9).

Відповідно до копії паспортів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-18).

Згідно копії будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_2 був знятий з реєстрації 04 червня 2014 року (а.с.47-48).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 1994 року, яке видане бюро приватизації житла м. Дружківка згідно розпорядження №44 від 17 березня 1994 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.46).

Отже, вбачається, що після розірвання шлюбу, позичальник ОСОБА_2 був знятий з місця реєстрації і відповідачка ОСОБА_1 не проживала разом з ним на момент його смерті.

Крім того, на запит апеляційного суду Донецької області, Дружківською державною нотаріальною конторою від 23 лютого 2017 року надана інформація, що спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» та зазначено, що після смерті ОСОБА_2 в установлений законом строк із заявами про прийняття чи відмову від спадщини за законом ніхто не звертався (а.с.100).

Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Донецької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим/ знятим з реєстрації не значиться (а.с.101).

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склались між сторонами та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з'ясував, який розмір заборгованості спадкодавця за кредитним договором був на час його смерті, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість, та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця є необґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_1, суд правильно виходив з того, що вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, оскільки майже за рік до його смерті вони розірвали шлюб і на час відкриття спадщини не була спадкоємцем.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем по справі, то він не зобов'язаний був встановлювати: розмір заборгованості за кредитним договором на час смерті позичальника, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість, та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця.

Виходячи з наведеного, довід апеляційної скарги в тій частині є необґрунтованим.

Наведені в скарзі позивача доводи необґрунтовані й правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308,315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до касаційного суду України.

Судді