Справа №1522/3090/2012
Провадження №2-з/522/279/17
УХВАЛА

18 вересня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву представника ТОВ «Алаба» - ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі №1522/3090/1012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року в цілях забезпечення вищезазначеного позову було накладено арешт на квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 30 січня 2012 року в сумі 10 277 455 грн. 36 коп. і судові витрати в сумі 3 326 грн. 30 коп., яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.07.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2012 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20.07.2012 року залишено без змін.

Заявник просить скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою 08.02.2012 року, мотивуючи свою вимогу тим, що зазначені квартири з 2008 року знаходились в іпотеці у АТ «ОТП Банк» та згідно договорів про відступлення права вимоги від 21.02.2017 року за кредитним договором МL/500/030/2008 від 28.02.2008 року, договорами поруки від 28.02.2008 року та за договором іпотеки №РМL-500/030/2008, посвідченим ПНОМНО ОСОБА_4 28.02.2008 року, р.№3045, право вимоги по зазначеним договорам перейшло до ТОВ «Алаба», оскільки наявність даного арешту перешкоджає заявнику задовольнити право вимоги за рахунок іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволені позову було відмовлено, провадження по справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель справі задовольнити свої вимоги основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав встановлених ст. 12 цього Закону.

Враховуючи вказані норми матеріального права, саме іпотеко держатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог про погашення заборгованості зобовязаннями, які були забезпеченні предметами іпотеки.

Таким чином, накладення арешту на квартиру, яка до моменту постановлення ухвали була передана у встановленому законом порядку про іпотеку, та збереження даного арешту на час вжиття іпотекодержателем заходів по погашенню заборгованості за кредитним договором, зобовязання яким були забезпечені предметами іпотеки, порушує права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України передбачено поняття цесії, в результаті якої, первісний кредитор (цедент) перестає бути учасником зобовязання, в замість нього в зобовязання особа цесіонарій. При цьому змінюється субєктивний склад зобовязання, але зміст його залишається таким самим.

Оскільки цесія відбувається у повному обсязі, до цесіонарія переходить не тільки саме право вимоги, але і можливість використати засоби його забезпечення, передбачені колишніми субєктами зобовязань.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову, підлягає задоволенню, оскільки квартири 37,41 по вул. Успенській, 39 в м.Одесі знаходились у іпотеці у АТ «ОТП Банк» згідно договору іпотеки від 28.02.2008 року укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», в якості забезпечення зобовязань за кредитним договором МL/500/030/2008 від 28.02.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 та згідно договору про відступлення права вимоги від 21.02.2017 року за кредитним договором МL/500/030/2008 від 28.02.2008 року, договорами поруки від 28.02.2008 року та за договором іпотеки №РМL-500/030/2008, посвідченим ПНОМНО ОСОБА_4 28.02.2008 року, р.№3045, право вимоги перейшло до ТОВ «Алаба».

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ТОВ «Алаба» - ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі №1522/3090/1012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2017 року, а саме: скасувати арешт на квартири №37 та №41 по вул. Успенській, 39 в місті Одесі, що належать на праві власності ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

18.09.2017