Справа № 604/155/17
Провадження № 2/604/130/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі Представник позивача) звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач) із позовною заявою до Підволочиської селищної ради Тернопільської області (далі Відповідач) про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями №40 по вул. Бонзи в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 35,60 м.кв., житловою 14,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3, яка померла 25 вересня 1996 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги Представник позивача покликався на те, що 25 вересня 1996 року померла ОСОБА_3. При зверненні Представника позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя Позивача, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. З огляду на вказане, виникла необхідність звернення до суду за захистом невизнаних прав та майнових інтересів.

В судове засідання Позивач та його представник не зявилися. Представник Позивача подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просить задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, суд приходить до переконання, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, позовні вимоги задовольнити, виходячи з таких міркувань.

26 січня 1995 року за реєстровим №1 заступником голови виконкому Качанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області посвідчено заповіт ОСОБА_3, уродженки та жительки с. Качанівка, Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого остання, на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла в користь ОСОБА_1. Заповіт станом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

ОСОБА_3 померла 25 вересня 1996 року в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №009038, видане 25 вересня 1996 року Качанівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області.

З довідки виконкому Підволочиської селищної ради №205 від 20 лютого 2017 року, вбачається, що ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно похоронив свою бабцю ОСОБА_3, жительку с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, яка померла 25 вересня 1996 року. ОСОБА_1 проживав разом із померлою ОСОБА_3 та вів спільне господарство.

Таким чином судом встановлено, що Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який спадщину прийняв відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року №1540-VI, чинного на день виникнення правовідносин.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06 лютого 2017 року, довідкою про технічний опис обєкта нерухомого майна №14 від 06 лютого 2017 року, довідки виконкому Підволочиської селищної ради Тернопільської області №129 від 30 січня 2017 року, виписки із рішення виконкому Качанівської сільської ради №4 від 21 лютого 2001 року, власником житлового будинку за адресою вул. Бонзи, №40 в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області значиться ОСОБА_3, право власності не зареєстроване.

Дані факти свідчать, що ОСОБА_3 була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за вказаною адресою.

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСРкожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно із постановою державного нотаріуса Збаразької державної нотаріальної контори в.о. Підволочиської державної нотаріальної контори від 16 лютого 2017 року №39/02-31, Представнику позивача відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя позивача на житловий будинок з надвірними будівлями №3 по вул. Бонзи в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області після смерті ОСОБА_3, яка померла 25 вересня 1996 року, у звязку із відсутністю документів, які встановлюють факт приналежності майна померлій.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 534, 524, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 346, 392 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №40 по вул. Бонзи в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 35,60 м.кв., житловою 14,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 25 вересня 1996 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак