АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1625/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1127/17Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова М.В. про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, з урахуванням доповнення та уточнення, остаточно просив:

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року про арешт коштів боржника ОСОБА_2 по виконавчому провадженню ВП № 50573896 в частині арешту коштів боржника на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 331467, та скасувати її в цій частині.

Зняти арешт коштів боржника з відкритих на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 рахунків НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 331467.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 15 серпня 2016 року по виконавчому провадженню ВП №50573896 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Ощадбанк», МФО 331467, та на рахунку НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401, та скасувати її.

Зняти арешт з відкритих на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 рахунків НОМЕР_1 в ПАТ «Ощадбанк», МФО 331467 та НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про звернення стягнення на доходи боржника та скасувати її.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про приєднання виконавчих проваджень до зведеного та скасувати її.

Визнати протиправними постанови головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 04 травня 2016 року по ВП №50573896 та ВП № 50575079 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та скасувати їх.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маліннікова Матвія Володимировича від 19 жовтня 2016 року по виконавчому провадженню ВП № 50573896 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк», та скасувати її.

Зняти арешт коштів на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, відкритих на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Зобов'язати Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перерахувати на рахунки НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в АТ «Ощадний банк України», МФО 331142, відкриті на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, стягнуті з вказаних рахунків на рахунок ВДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького МРУЮ, , р/р 03853, в УДК у м.Києві, МФО 820172, грошові кошти в сумі 66 021,37 гри., а також перерахувати на особовий рахунок ОСОБА_2 стягнуті в червні місяці 2016 року з його пенсії грошові кошти в сумі 560,90 гри.

Зобов'язати Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перерахувати на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» МФО 331142, відкритий на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, стягнуті з вказаного рахунку на рахунок Кременчуцького ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, , р/р 03853, в УДК у м.Києві, МФО 820172, кошти в сумі 3 091 грн. 96 коп.

Зобов'язати Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перерахувати на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 331401, відкритий на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, стягнуті з вказаного рахунку на рахунок Кременчуцького ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, , р/р 03853, в УДК у м.Києві, МФО 820172, кошти в сумі 886 грн. 98 коп.

Зобов'язати Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перерахувати на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк» , МФО 351005, відкритий на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, стягнуті з вказаного рахунку на рахунок Кременчуцького ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, , р/р 03853, в УДК у м.Києві, МФО 820172, кошти в сумі 12 187 грн.

Стягнути з Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 гривень.

Стягнути з Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в вигляді сплати судового збору в сумі 1 102,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що держаний виконавець всупереч судовому рішенню, яке набрало законної сили і яким з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 частину грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку в АТ «Банк Фінанси і кредит», безпідставно наклав арешти на його рахунки та інші доходи, чим унеможливив проведення позивачем підприємницької діяльності.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити його уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не дав належної оцінки очевидним фактам, що підтверджують свідоме ухилення державного виконавця від виконання рішення суду, а саме невжиття ним передбачених законом заходів щодо звернення стягнення на кошти, які розміщені на депозитному рахунку в АТ «Банк «Фінанси і Кредит». Окрім того, суд не дав оцінки порушенням державним виконавцем вимог закону щодо повідомлення боржника про прийняті ним рішення, а також щодо вчинення виконавчих дій під зупинення виконавчого провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину депозитних вкладів, тобто на 193 582 гривень 50 копійок у АТ «Банк «Фінанси та кредит», здійснених ОСОБА_2 в загальному розмірі 387 165 гривень; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 193 582 гривень 50 копійок як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ «Банк «Фінанси та кредит» та 500 гривень компенсації вартості автомобільного причепа, а всього 194 082 гривень 50 копійок; автомобільний причіп НОМЕР_6 синій, номер шасі НОМЕР_5, вартістю 1000 гривень передано у власність ОСОБА_2; зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 належне їй майно: пилосос «Ракета», килими на підлогу у кількості 4 штук, шафу для одягу, книжкову шафу, шафу для посуду та шафу для білизни; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 2 396 гривень 42 копійок. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання судових витрат (т.1 а.с.5-11, т.2 а.с.15-18).

На виконання вказаного рішення суду 18 березня 2016 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 536/2145/15-ц.

У той же день ОСОБА_4 звернулася до Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції із заявами про прийняття до виконання виконавчих листів та відкриття виконавчого провадження і пред'явила виконавчі листи, видані 18 березня 2016 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 193 582,50 грн. як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ Банк «Фінанси і кредит» та 500 грн. компенсації вартості автомобільного причепа, а всього боргу у сумі 194 082, 50 грн. та про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 2 396 грн.42 коп. У вказаних заявах ОСОБА_4 повідомила, що грошові кошти боржника можуть перебувати в ПАТ Банк «Фінанси і кредит», ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ «УкрСиббанк», і що у його власності знаходиться будинок в с.М.Кохнівка, вул.Зелена, 57 Кременчуцького району та автомобіль Skoda Oktavia 2008р., просила накласти на зазначене майно арешт.

21 березня 2016 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження № 50573896 (т.2 а.с.19) та № 50575079 за виконавчими листами № 536/2145/15-ц, запропоновано боржнику самостійно його виконати до 28.03.2016 року.

Постановою головного державного виконавця Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 28.03.2017 року об'єднано ВП 50573896 та ВП 50575079 у зведене виконавче провадження № 50641707.

28 березня 2016 року постановою державного виконавця Маліннікова М.В. в зв'язку з невиконанням рішення боржником та виявленням відкритих рахунків накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2, що містяться на рахунках ПАТ «Укрінбанк»: № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, НОМЕР_9 АТ «Ощадбанк»: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 на його ім'я в межах суми звернення стягнення 216246,81 грн.(т.2 а.с.20).

Також, 28 березня 2016 року постановою державного виконавця Маліннікова М.В. звернуто стягнення на доходи боржника (т.2 а.с.23)

15 серпня 2016 року постановою державного виконавця Маліннікова М.В. в зв'язку з невиконанням рішення боржником та виявленням відкритих рахунків накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приват Банк» та АТ «Ощадбанк» на його ім'я в межах суми звернення стягнення 149027,24 грн.(т.1 а.с.12 зворот) та направлено ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ошадбанк» для виконання. (т.1 а.с.12).

19 жовтня 2016 року постановою державного виконавця Маліннікова М.В. в зв'язку з невиконанням рішення боржником та виявленням відкритих рахунків накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках АТ «УкрСиббанк»: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 на його ім'я. (т.1 а.с.46).

26 травня 2016 року ОСОБА_2 отримав ухвалу ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року про зупинення виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року (т.2 а.с.29), яку подав до Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області і 25 травня 2016 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області зупинено ЗВП № 50641707 (т.2 а.с.31).

Листом за №8533 від 30.05.2016 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області повідомлено ОСОБА_2 про зупинення виконавчого провадження, роз'яснено вимоги ч.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається ( т.2 а.с.32).

Постановою головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 08.06.2016 року ВП поновлено виконавче провадження № 50575079, оскільки фактично виконано згідно н/д 1592 від 06.06.2016 року та н/д 1370 від 18.05.2016 року (т.2 а.с.34).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами частини другої ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі обов'язково зазначається резолютивна частина рішення, яке підлягає виконанню.

Нормами ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення, якщо зміст його резолютивної частини є нечітким або ж незрозумілим.

Таким чином, державний виконавець не вправі на свій розсуд тлумачити зміст резолютивної частини судового рішення, навпаки - зобов'язаний вчиняти передбачені законом дії для примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Основним доводом як позовної заяви, так і апеляційної скарги є твердження про те, що рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року підлягає виконанню шляхом звернення стягнення виключно на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку в АТ «Банк «Фінанси та кредит» .

Таке твердження колегія суддів визнає хибним, оскільки у абзаці третьому резолютивної частини судового рішення дослівно зазначено: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 193 582 гривень 50 копійок як ? частину депозитних вкладів у АТ «Банк «Фінанси та кредит» та 500 гривень компенсації вартості автомобільного причепа, а всього 194 082 (сто дев'яносто чотири тисячі вісімдесят дві) гривень 50 копійок.»

Запис тотожного змісту мається і у виконавчому листі № 536/2145/15-ц.

Такий зміст резолютивної частини рішення суду не дає підстав для висновку про виконання рішення суду виключно за рахунок коштів, що знаходяться на депозитних вкладах в АТ «Банк «Фінанси та кредит», отже державний виконавець правомірно виходив з необхідності примусового виконання цього рішення суду у загальному порядку, тобто відповідно до приписів глави третьої ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника, про арешт майна та грошових коштів боржника відповідають вимогам закону.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №230 від 18 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року.

Згідно п.7 ч.2 ст.46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Наведена обставина (початок процедури ліквідації Банку), а також положення закону щодо наслідків початку процедури ліквідації Банку є загальновідомими, отже на час відкриття виконавчого провадження та у подальшому у державного виконавця не виникало правових підстав або ж обов'язку ухвалювати рішення про арешт грошових коштів в АТ «Банк «Фінанси та кредит».

Відповідно до ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У матеріалах справи відсутні належні докази про отримання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 березня 2016 року у межах строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, тобто до 28 березня 2016 року. Достовірно встановлено, що постанови державного виконавця від 28 березня 2016 року (про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, звернення стягнення на доходи боржника) вручені ОСОБА_2 особисто лише 04 квітня 2016 року.

Отже, у порушення вимог ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не пересвідчився, чи отримана ОСОБА_2 копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Разом з тим, ОСОБА_2, дізнавшись 04 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду, всупереч загальному принципу добросовісності та приписам ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» не вжив заходів щодо добровільного виконання рішення суду, а під час розгляду справи не надав суду належні і допустимі докази, які б підтверджували той факт, що невиконання державним виконавцем вимог ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» унеможливило добровільне виконання ОСОБА_2 рішення суду або ж позбавило його можливості вчинити дії, необхідні для виконання рішення суду.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати про порушення прав ОСОБА_2 як боржника у виконавчому провадженні.

Статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 навіть після того, як дізнався про відкриття виконавчого провадження, у визначений законом семиденний строк не вчинив дій з добровільного виконання рішення суду, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, то постанова державного виконавця про стягнення витрат на виконавче провадження є законною.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Частинами четвертою, п'ятою, шостою ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Якщо арештоване майно боржника передано для реалізації, копії постанов про зупинення та поновлення виконавчого провадження надсилаються підприємству, установі, організації, які здійснюють таку реалізацію.

Наведена норма закону, а також інші положення ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають обов'язку державного виконавця повідомляти фінансові установи, де маються рахунки боржника та на які накладений арешт, про зупинення виконавчого провадження. Натомість ОСОБА_2 як боржник у виконавчому провадження не був позбавлений можливості повідомити фінансові установи про існування ухвали суду касаційного інстанції, якою зупинено виконання рішення суду, та про постанову державного виконавця про зупинення виконавчого провадження.

Щодо постанови державного виконавця про об'єднання виконавчих проваджень, то колегією суддів встановлено, що у зазначеній постанові державним виконавцем допущена описка у номерах виконавчих проваджень, які об'єднані. Цей факт підтвердив у судовому засіданні державний виконавець Малінніков М.В. Позивачем суду не наведено обґрунтованих доводів про те, яким чином ця помилка (описка) порушила його права як боржника у виконавчому проваджені та яким чином вона (помилка, описка) вплинула на законність дій державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308 ч.1, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: С.А.Гальонкін

Л.М.Хіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов