Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне, в порядку гл.8 розділу ІІІ ЦПК України)
24 лютого 2017 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Демидової С.О.
за участю секретаря Пісчанської Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ОСОБА_1 18 вересня 2008 року укладено договір № 0442042 про користування електричною енергією. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо сплати за спожиту електричну енергію за період з 03 січня 2003 року по 11 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 3 945, 91 грн., та період з 11 жовтня 2013 року по 11 квітня 2016 року з урахуванням інфляційного збільшення боргу та 3% річних у розмірі 3 818, 88 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.
В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В судовому засіданні встановлено, 18 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» укладено договір № 0442042 /а.с.6-7/, за умовами якого енергопостачальник взяв на себе зобовязання постачати електричну енергію у необхідних обсягах, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (п. 1.1., 2.15 договору).
За положеннями ст. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми , якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За надані послуги відповідач повністю не розрахувався з позивачем, мається заборгованість в розмірі 7 764, 79 грн.: яка утворилася за період з 03 січня 2003 року по 11 жовтня 2013 року 3 945, 91 грн., та за період з 11 жовтня 2013 року по 11 квітня 2016 року з урахуванням інфляційного збільшення боргу та 3% річних - 3 818, 88 грн./а.с.9-13/
З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості в розмірі 7 764, 79 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 7 764, 79 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» судовий збір в розмірі 1 378 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова