Справа № 459/3829/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/436/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення штрафу за відмову від укладення договору купівлі-продажу квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення штрафу за відмову від укладення договору купівлі-продажу квартири відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_7 оскаржила ОСОБА_3. Вважає рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про стягнення коштів незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що суд не застосував до даних правовідносин положення ст. 216 ЦК України, яка є обов"язковою до застосування. Окрім цього, стверджує, що ОСОБА_3 не може ухилятися від укладення договору, оскільки нікчемний правочин не створює зобов"язання до його укладення, а звернення з позовом не вважається ухиленням. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року змінити, задовольнивши позов ОСОБА_3 та залишити без змін рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_8

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скари ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали договір про те, що ОСОБА_8 продає ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 38 000 доларів США. Сторони дійшли згоди, що в підтвердження укладання договору купівлі-продажу обєкту продажу та з метою забезпечення його виконання покупець передає продавцю грошову суму у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 24 200 грн., що має статус авансу. Аванс передається покупцем продавцю в момент підписання цього договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання. Вказаний договір, який сторони вважали попереднім, підписаний: покупцем ОСОБА_3, продавцем ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 Договором передбачено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу повинно відбутися 10 грудня 2015 року. Право власності на обєкт продажу переходить до покупця в момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 08.06.2016 року уточнено відповідача по справі, оскільки остання 19.12.2015 року уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_5.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходи в з тих обставин, що між сторонами виник спір з приводу підписаного ними договору від 24.10.2015 року, в тому числі і щодо визнання коштів (1000 доларів США) переданих позивачем відповідачу (аванс чи завдаток), позивачем вимогу про встановлення нікчемності договору від 24.10.2015 року не заявлено, вищевказаний договір нотаріально не посвідчений, від укладення договору купівлі-продажу квартири ухилилася саме позивач, значна сума коштів сплачених позивачем відповідачу (570 доларів США) пішла на оплату вартості послуг агентства нерухомості "Маєток" (п.7 договору).

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Оскільки колегія суддів не знаходить підстав вважати рішення суду таким, що ухвалене з неправильним застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, вважає за необхідне розглядати справу лише в оскаржуваній частині та з врахуванням доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

В силу ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно п.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а відповідно до п. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

В силу ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Колегія суддів вважає, що 24.10.2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено попередній договір, оскільки в останньому визначено предмет договору - трикімнатна квартира АДРЕСА_1, та ціну, за яку ОСОБА_8 її продає ОСОБА_3 38000 дол. США. Визначено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири повинно відбутися до 10 грудня 2015 року. В підтвердження укладення договору купівлі-продажу, та з метою забезпечення його виконання покупець передає продавцю грошову суму у розмірі 1000 дол. США, що еквівалентно 24200 грн., тобто передбачено аванс, який згідно п.12 Договору передається покупцем продавцю в момент підписання договору.

Відсутні підстави для повернення отриманого ОСОБА_5 авансу отриманого від ОСОБА_3 оскільки жодна із сторін договору не зверталася до суду із позовом про визнання згаданого договору нікчемним та такий договір не є визнаний нікчемним.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

ОСОБА_2