Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом фермерського господарства «Миколай-1» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та стягнення збитків (упущеної вигоди), за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року фермерське господарство «Миколай-1» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та стягнення збитків (упущеної вигоди).

Свої вимоги мотивувало тим, що 22 березня 2007 року між ФГ «Миколай-1» та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,5 га, яка знаходиться у с. Петрівка, Монастирищенського районну, Черкаської області, строком на 10 років.

Також 22 березня 2007 року між ФГ «Миколай-1» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,55 га, яка знаходиться у с. Петрівка, Монастирищенського районну, Черкаської області, строком на 10 років.

Позивач зазначає, що весною 2014 року ОСОБА_4 у змові з орендодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5, почав сіяти сою на земельних ділянках, які ФГ «Миколай-1» орендує, при цьому не попередивши про це ФГ «Миколай-1». Почати посів сої ФГ «Миколай-1» не вдалось через перешкоджання ОСОБА_4

11 жовтня 2014 року ОСОБА_4 у змові з орендодавцями почав збирати на даних земельних ділянках врожай сої.

Факт використання відповідачами земельних ділянок, які знаходяться в оренді ФГ «Миколай-1» підтверджується довідкою виконавчого комітету Петрівської сільської ради від 10 серпня 2015 року.

ФГ «Миколай-1» вказує, що даними діями відповідачів фермерському господарству нанесені збитки у вигляді упущеної вигоди у 2014 році в загальному розмірі 98 945,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні фермерським господарством земельною ділянкою (паю) площею 2,55 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 і знаходиться за адресою: с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні іншою земельною ділянкою (паю) площею 2,55 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 і знаходиться за адресою: с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 збитки у вигляді упущеної вигоди на користь ФГ «Миколай-1» в загальній сумі 98 945,00 грн, а також стягнути із відповідачів на користь ФГ «Миколай-1» понесені по справі судові витрати, в тому числі витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 4 870,00 грн.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року у задоволенні позову ФГ «Миколай -1» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2015 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог фермерського господарства «Миколай-1» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками відповідно площею 2,55 га та 2,5 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і знаходяться за адресою: с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

Ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги фермерського господарства «Миколай-1» задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні фермерським господарством «Миколай-1» земельними ділянками відповідно площею 2,55 га та 2,5 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і які знаходяться за адресою: с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 22 березня 2007 року між фермерським господарством «Миколай-1» та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори оренди належних відповідачам на праві приватної власності земельних ділянок площею відповідно 2,5 га та 2,55 га, розташованих на території с. Петрівка Монастирищенського району Черкаської області, строком на 10 років.

Вказані договори оренди зареєстровані у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Вказані договори оренди землі, які укладені на строк до 2017 року, є чинними, не визнані недійсними та не розірвані в передбаченому законом порядку.

Згідно вимог статті 95 ЗК України та статті 25 ЗУ «Про оренду землі» землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі і мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Згідно п.п. 30 договорів оренди земельних ділянок, укладених між сторонами по справі, «орендар має право самостійно господарювати на землі із дотриманням вимог договору».

Згідно вимог ч.2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із вимогами статті 152 ЗК України землекористувач, зокрема, може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою, а також відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до вимог ч.2 статті 27 ЗУ «Про оренду землі» орендар має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування.

Виходячи із вимог ч.1 статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі або землекористувачу без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідачі почали обробляти земельні ділянки, які передані в оренду ФГ «Миколай-1» і строк дії договорів оренди триває до 2017 року, тому вимоги про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками відповідно площею 2,55 га та 2,5 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і знаходяться за адресою: с. Петрівка, Монастирищенського району, Черкаської області, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Таким чином у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли би бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому внаслідок дій відповідачів збитків у вигляді упущеної вигоди, відсутній об'єктивний розрахунок таких збитків, а також не доведено реальність отримання фермерським господарством за звичайних обставин доходів саме на суму 98 945 грн.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його часткового скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
В.О. Кузнєцов