Справа № 461/668/17
Провадження № 4-с/461/13/17
УХВАЛА

Іменем України

01.03.2017 р.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересована особа ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2017 року ПАТ «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Галицький відділ ДВС) від 21.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Галицькому відділі ДВС перебував судовий наказ № 461/4747/15-ц виданий 28.04.2015 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівгаз» суми боргу у розмірі 1425,01 грн. та судового збору у сумі 121,80 грн.

Постановою державного виконавця від 26.12.2016 року виконавчий документ був повернений стягувачеві. Дану постанову заявник вважає неправомірною, оскільки, державний виконавець не вжив всіх можливих заходів для примусового виконання рішення. Так, не перевірено, чи отримує боржник пенсію, відсутня інформація з фінансових установ про наявність банківських рахунків у боржника, не перевірений його майновий стан.

Просить суд:

1) визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними;

2) скасувати постанову державного виконавця від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві;

3) зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження.

Представник заявника до суду не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Державний виконавець Галицького відділу ДВС та боржник в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано положеннями статті 383 ЦПК України, згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судовим розглядом, виконавчий лист № 461/4747/15-ц був виданий 28.04.2015 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівгаз» суми боргу у розмірі 1425,01 грн. та судового збору у сумі 121,80 грн.

Постановою державного виконавця від 26.12.2016 року ВП № 52260864 виконавчий лист повернуто стягувачеві. Згідно з текстом постанови, підставами для її винесення є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, не встановлено джерел доходів ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (ч. 2 ст. 36 Закону).

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Державний виконавець до суду не прибув, матеріали виконавчого провадження суду для огляду надані не були, заперечень проти скарги в суд не надходило. У зв'язку з цим, суд вважає, що державним виконавцем примусові виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», здійснені не у повному обсязі, що призвело до істотного порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Державним виконавцем не надано доказів здійснення виходів за місцем мешкання боржника для встановлення його реального майнового стану та вилучення майна для подальшої реалізації; зясування питання наявності та вилучення готівки, наявності акцій, рахунків у банківських установах; встановлення місце праці боржника для утримань із заробітної плати.

Згідно з ч. 3 статті 18 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; Задовольняючи скаргу, суд виходить з того, що державний виконавець, виконуючи зазначене судове рішення, діяв не у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», не у спосіб встановлений законодавством, і допустив порушення порядку виконання судового рішення, передбаченого вищезазначеним Законом.

Відтак, дії державного виконавця та постанова від 21.12.2016 року по повернення виконавчого документа стягувачеві суд вважає неправомірними.

При цьому, у зв'язку з тим, що скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа фактично матиме наслідком відновлення вже відкритого виконавчого провадження, суд задовольняє вимоги ПАТ «Львівгаз» частково, та зобовязує державного виконавця відновити, а не відкрити, виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52260864 від 26.12.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52260864 від 26.12.2016 року.

Зобовязати державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів відновити виконавче провадження ВП № 52260864.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.Є. Радченко