Провадження № 2/369/638/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Завойській В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01 травня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 39 678 грн., що еквівалентно 1600 доларів США зі строком повернення через 150 днів, тобто до 01 жовтня 2016 року.

ОСОБА_2 у встановлений строк грошові кошти не повернув.

Відповідно до проведеного розрахунку сума боргу становить 41 024,80 грн. (за офіційним курсом НБУ за 100 доларів США 41 024 грн.), та 3 % річних від простроченої суми боргу становить 1 230,74 грн., загальна сума боргу становить 42 255 грн. 54 коп..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 42 255 грн. 54 коп..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, а саме визнав позовні вимоги в розмірі 41 000 грн., в решті позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Судом встановлено, що 01 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у борг 1600 доларів США строком на 150 днів, тобто до 01 жовтня 2016 року.

На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 видав письмову розписку від 01 травня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 борг позивачу ОСОБА_1 не повернув.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що станом на 25 жовтня 2016 року на час здійснення розрахунку заборгованості 1 долар США в еквіваленті до національної валюти гривні становив 25,6405 грн., у звязку з чим заборгованість за договором позики в розмірі 1600 доларів США еквівалентно 41 024,80 грн..

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 нараховані 3 % річних від загальної суми боргу у розмірі 1 230,74 грн.. Однак, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що з моменту виникнення прострочення до моменту звернення з позовом до суду за період прострочення з 02 жовтня 2016 року по 02 листопада 2016 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від загальної суми боргу в розмірі 102 грн. 56 коп.. В решті стягнення нарахованої суми 3 % річних слід відмовити, оскільки позивачем невірно здійснено розрахунок суми нарахованих 3 % річних від простроченої суми боргу.

Враховуючи викладене, у звязку з неналежним виконанням взятих на себе обовязків по поверненню коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 41 127 грн. 36 коп..

Понесені витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 526, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 41 024 грн. 80 коп. суми боргу за договором позики від 01 травня 2016 року, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 102 грн. 56 коп., а всього 41 127 грн. 36 коп..

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.