Справа № 755/2471/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Яровенко Н.О., перевіривши виконання вимог ст. ст. 96-99 ЦПК України за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 3 с. 237 ЦК України, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, заява подана від імені представника заявника - ОСОБА_2. Довіреність видана директором ТОВ «КП «Українська житлова компанія» ОСОБА_3, однак суду не надано доказів підтвердження повноважень останнього (наказ про призначення, рішення зборів тощо).

Частиною 1 ст. 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Таким чином, суду не надано підтверджуючих документів повноважень ОСОБА_2.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 100 ЦПК України, суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо наявні обставини, зазначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадку, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи той факт, що заява подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, заява про видачу судового наказу підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, суддя вирішує питання про повернення сплаченого позивачем судового збору, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що документально підтверджується оригіналом платіжного документа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп., який сплачено на підставі платіжного доручення № 1103 від 28 липня 2016 року на рахунок № 0005 МФО №820019, відкритий в ГУДК України в м. Києва, отримувач УДК в Дніпровському районі м. Києва.

До суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її проголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Яровенко