Справа № 464/6853/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/962/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій незаконними, стягнення не нарахованої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.11.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати в розмірі 33498 грн. 82 коп.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» у дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив ЛМКП «Львівтеплоенерго», просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що зазначені у позовній заяві накази «Про зміни в оплаті праці працівників» від 21.07.2010 року №186, від 23.04.2012 року №150, від 29.04.2013 року №170, від 30.04.2014 року №176 та від 27.06.2014 року №264, відповідно до яких позивачеві виплачувалась заробітна плата, є чинними і скасованими у встановленому порядку не були, а тому підстав для висновку про порушення трудових прав позивача щодо оплати праці немає. Крім того, вважає, що до спірних правовідносин не може застосуватися положення ч.2 ст.233 КЗпПУ, оскільки в даному випадку має місце спір про оплату праці, на який поширюється трьохмісячний строк звернення до суду, а тому суд повинен був застосувати наслідки пропущення позивачем строку позовної давності і відмовити в задоволенні позовних вимог на цій підставі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.183), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 96 КЗпП України, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Згідно зі ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки, мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника I розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Згідно з Тарифною частиною Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднаннями Львівської області на 2010-2011 роки встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2011 роки.

Додатком №1 до Тарифної частини Регіональної угоди на 2010-2011 роки встановлено коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (групи кваліфікації). Для працівників, зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування, даний коефіцієнт становить 1,59.

Колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки встановлено місячні і годинні тарифні ставки робітників, зайнятих на експлуатації устаткування ТЕЦ-1, теплоцентралі «Північна», теплоцентралі «Південна».

Додатком №2 до Тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки встановлено єдину сітку міжрозрядних тарифних коефіцієнтів по підгалузях житлово-комунального господарства. Для 5-го розряду встановлено коефіцієнт - 1,54.

Таким чином, формула розрахунку тарифної ставки позивача за період з липня 2010 року по червень 2015 року - мінімальна заробітна плата*1,2*1,59*1,54.

Згідно з п.16.2 колективного договору на 2012-2013 роки розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням мінімальних гарантій, визначених галузевою (регіональною) угодою.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Встановлено, що ОСОБА_3 у період з 01.09.2007 року по 03.12.2015 року працював слюсарем з ремонту парогазотурбінного устаткування в ЛМКП «Львівтеплоенерго» в Теплоцентраль-1 в цеху з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд (5 розряду).

Оплата праці позивача протягом 2010 - 2015 років проводилась на підставі внутрішніх наказів по підприємству, якими відповідач неправомірно зменшував встановлений Законом розмір мінімальної заробітної плати, на основі якого проводив розрахунок мінімальної тарифної ставки без застосування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою розміру мінімальної тарифної ставки для такого робітника.

За вказані порушення трудового законодавства про оплату праці постановою Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2013 року директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Пакіжа С.П. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

На недотримання відповідачем названих вище положень Колективного договору, Галузевої угоди, Територіальної угоди про оплату праці було вказано в постановленій Залізничним районним судом м.Львова 26.02.2015 року окремій ухвалі в справі №462/7060/14-ц.

Отже, районний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги позивача про стягнення не донарахованої йому за вказаний період заробітної плати в розмірі 33498 грн. 82 коп.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України тримісячного строку є теж безпідставними, оскільки відповідно до частини другої цієї статті, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.