АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/225/2017 Єдиний унікальний номер справи: 661/2421/16-ц
Головуючий в І інстанції Сапронова Л.В.
Доповідач Приходько Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 30 листопада 2016 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дім марочних коньяків «Таврія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

23 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2зазначив, що перебував в трудових відносинах з ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», працюючи з 14.02.1996 на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва. 26.07.2016 наказом № 139 його звільнено з займаної посади із скороченням чисельності або штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки скорочення чисельності або штату працівників на підприємстві було удаваним. Крім того, позивач посилався на те, що його звільнено без згоди профспілкової організації, членом якої він був, що порушує вимоги статті 43 КЗпП України, а також без врахування його переважного права на залишення на роботі. Остаточно просив поновити його на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду у ПАТ «ДМК «Таврія» та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 40264,38 грн. за період з 26.07.2016 року по 30.11.2016 року включно, моральну шкоду в сумі 40000 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 30 листопада 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» ОСОБА_4,приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 14.02.1996 перебував в трудових відносинах з ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», який є правонаступником Радгоспу-заводу «Таврія» та ВАТ «АПФ «Таврія». З 01.03.2015 працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва (а.с.7-9).

З метою оптимізації процесів обслуговування та ремонту технологічного обладнання, для досягнення його безаварійного функціонування при виконанні виробничої програми та в зв'язку перерозподілом обов'язків персоналу підрозділів, підпорядкованих головному інженеру, зосередженням у цеху сервісного обслуговування ремонтних та обслуговуючих функцій, наказом № 204 від 26.05.2016 ліквідовано з 31.05.2016 дільницю по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва, внесено зміни до штатного розпису робітників ПАТ «ДМК «Таврія» по дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва: скорочено з 26.07.2016 посади налагоджувальник устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду - 3 одиниці; слюсар-ремонтник 4 розряду - 1 одиниця. В той же день ОСОБА_2 ознайомлений з наказом, про що свідчить його особистий підпис (а.с.40).

З метою подальшого працевлаштування позивачу 01.07.2016 запропоновано вакантні посади на підприємстві: тракторист тракторного цеху, двірник-озеленювач господарської служби, слюсар-ремонтник 4 розряду транспортного цеху. З жодною запропонованою посадою ОСОБА_2 не погодився (а. с.39, 41).

Наказом № 139к від 26.07.2016 ОСОБА_2 звільнено з посади налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва 26.07.2016 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників, з даним наказом позивач ознайомлений під підпис (а.с.52).

Пунктом 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно з ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як зазначено у положеннях ч.1 ч. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; (п.1); особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; (п.2); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; (п.3); авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій (п.6).

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено, відповідно до вимог ч.1 ст. 43 КЗпП України, лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що у ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме з 31 травня 2016 року ліквідовано дільницю по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва і як наслідок скорочення, зокрема, посад налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду (3 одиниці), і при звільненні позивача відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Доводи ОСОБА_2 та його представника що вказані висновки суд зробив неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для розгляду справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 ГК України, підприємство є самостійним суб'єктом господарювання, створеним компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 3 ст. 64 цього Кодексу підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Власник на свій розсуд має право формувати штат і структуру підприємства, установи або організації, змінити чисельність працівників певного фаху і кваліфікації та чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, що не забороняє одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, змінити чисельність інших посад.

Як вбачається з матеріалів справи рішення про ліквідацію дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва, і як наслідок скорочення штату цієї дільниці в тому числі і посад налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду, прийнято відповідачем з метою оптимізації процесів обслуговування та ремонту технологічного обладнання, для досягнення його безаварійного функціонування при виконані виробничої програми та у зв'язку з зосередженням у цеху сервісного обслуговування обслуговуючих та ремонтних функцій, щодо обладнання, механізмів та інженерних мереж підприємства (а.с.40, 42).

Підставою для прийняття такого рішення, крім того, послужило зменшення об'єму виробництва продукції, що відображено у «Звіті про виконання ПЛН 7.1-01-04. Плану виробництва», внаслідок чого 10.05.2016 наказом №84, у зв'язку з виробничою необхідністю працівників дільниці з ремонту та обслуговування вторинного виробництва, у тому числі і ОСОБА_2, згідно ч.2 ст. 32 КЗпП України переміщено з 11.05.2016 терміном на 2 місяці в цех сервісного обслуговування для роботи на інших механізмах або агрегатах у межах спеціальності та кваліфікації з попереднім графіком роботи та без змін умов оплати праці із збереженням середнього заробітку (а.с.10). Доводи позивача про незаконність даного переміщення судом не перевірялися, оскільки такі вимоги, у встановленому законом порядку, позивачем не заявлялися, а суд, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Законність чи незаконність тимчасового переміщення позивача до іншого підрозділу не має правового значення для вирішення питання про поновлення його на роботі.

Згідно штатного розпису працівників ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» станом на 27.07.2016 року та на 26.09.2016 року кількість налагоджувальників устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду на дільниці по ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва встановлена 0 одиниць.

Відповідно до довідки ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» від 26.09.2016 №2456, за період з 27.07.2016 по 26.09.2016 року на Товаристві нові допоміжні та обслуговуючі підрозділи не утворювались, посади слюсарів-ремонтників, слюсарів налагоджувальників не вводилися (а.с.75).

Отже доводи апелянта що скорочення було вдаваним не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва та наступне скорочення штату працівників, а також наявність підстав для утворення інших структурних підрозділів та їх функціональне навантаження суд не має права. Вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

Також не спростовують висновки суду доводи апелянта про незаконність його звільнення у зв'язку із відмовою профспілкової організації у наданні згоди на розірвання з ним трудового договору.

Так, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як вбачається з матеріалів справи, членство позивача у первинній профспілковій організації працівників ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» Професійної спілки працівників агропромислового комплексу України було припинено з 01.07.2016 на підставі його заяви про виключення його з членів спілки відповідно до п. 2.12 Статуту Професійної спілки працівників агропромислового комплексу України (а.с.47, 137, 184).

Враховуючи, що на час звільнення ОСОБА_2 не був членом профспілкової організації, попередня згода виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації на його звільнення законом не вимагається.

Посилання позивача на відмову первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» у розірванні з ним трудового договору висловлену у витягу з протоколу № 28 від 20.05.2016 не відповідає встановленим судом обставинам.

Як вбачається з витягу з протоколу №28 від 20.05.2016 первинна профспілкова організація працівників ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» на вказаному засіданні розглядала подання адміністрації відповідача на скорочення по дільниці з ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва професій: налагоджувальників устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду - 3 одиниці та слюсар-ремонтник 4 розряду - 1 одиниця.

Питання про надання згоди на розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України, з ОСОБА_2 первинною профспілковою організацією взагалі не розглядалось. А відмова у надані згоди первинної профспілкової організації на проведення змін в організації виробництва та наступне скорочення штату працівників не є підставою для поновлення позивача на роботі.

Крім того, вказана відмова не може вважатися обґрунтованою, оскільки не містить посилання на правове обґрунтування незаконності скорочення штату або посилання на неврахування адміністрацією підприємства фактичних обставин, за яких таке скорочення є незаконним. Посилання у рішенні на порушення п. 2.19 Колективного договору, а саме на укладення цивільно-правових договорів на надання послуг по обслуговуванню устаткування ліній розливу та на виконання послуг з технічного обслуговування та ремонту обладнання у час коли планується скорочення штатних працівників, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Також слід зазначити, що п. 2.19 Колективного договору передбачає заходи для запобігання масових звільнень працівників (10 і більше відсотків від загальної чисельності), проте у спірний період масового скорочення працівників підприємства не відбувалось. Інформація про укладання у спірний період нових трудових договорів, в т.ч. строкових, та залучення працівників на умовах цивільно-правових договорів без попереднього інформування профспілкового комітету не підтверджена(а.с.48).

Порушення Положення про тарифікацію робітників ПАТ «ДМК «Таврія» при присвоєні працівникам під час їх переведення до іншого підрозділу більшого кваліфікаційного розряду, на яке послався профспілковий орган відмовляючи у згоді на скорочення штату не має правового значення для вирішення цього питання. А посилання на порушення адміністрацією ч.1 ст. 42 КЗпП України взагалі не містить будь-якого обґрунтування.

Не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і доводи ОСОБА_2 про неврахування адміністрацією підприємства його переважного права на залишення на роботі.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень ОСОБА_2 та його представника під час розгляду справи позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України він, маючи відповідну кваліфікацію та значний стаж роботи, мав переважне право на залишення на роботі перед працівниками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які залишилися працювати на підприємстві після ліквідації дільниці з ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва та скорочення штату по цьому підрозділу.

Судом встановлено, що працівники ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, згідно з наказом №76к від 26.04.2016 та ОСОБА_7, згідно з наказом №83к від 10.05.2016, на підставі їх заяв, переведені на посади слюсарів - ремонтників фасувально-пакувальних машин 5, 6 розрядів дільниці з обслуговування обладнання розливу цеху сервісного обслуговування з 27.04.2016 та 10.05.2016 відповідно.

Враховуючи, що означені працівники були переведені на інші посади до іншого виробничого підрозділу ще до прийняття відповідачем рішення про ліквідацію дільниці з ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва та скорочення посад налагоджувальників устаткування у виробництві харчової продукції 5 розряду, доводи позивача про те, що він мав переважне перед ними право на залишення на роботі позбавлені правового обґрунтування.

Жоден з працівників, які працювали на дільниці з ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва, посади яких були скорочені, не залишилися працювати на підприємстві.

Отже встановивши, що у ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників дільниці з ремонту та обслуговуванню вторинного виробництва, ОСОБА_2 був попереджений за два місяці про наступне вивільнення, відмовився від переведення на іншу роботу, запропоновану йому відповідачем, не користувався переважним правом на залишення на роботі, а також, що у зв'язку із припиненням членства позивача у профспілці на підставі його заяви, попередня згода виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору не вимагається, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, а також позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог щодо незаконності звільнення.

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцової