АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/200/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 646/5060/16-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Бровченка І.О., Малінської С.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою та просили визнати припиненою поруку за договором поруки № 227443 від 05.09.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 з 14 липня 2009 року, та визнати припиненою поруку за договором поруки № 227442 від 05.09.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 з 14 липня 2009 року.

В обгрунтування позову посилалися на те, що між ними та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договори поруки № 227443 та № 227442 від 05.09.2008 року в якості забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором від 05.09.2008 року № 0, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до довідки-розрахунку за кредитом станом на 02.09.2009 року наданого банком, окрім строкової процентної ставки у розмірі 13.5% нараховується також прострочена процентна ставка у розмірі 27%, яка не передбачена умовами кредитного договору та договорами поруки.

Вважали, що договір поруки є припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, так як банком в односторонньому порядку підвищена процентна ставка за кредитним договором, без згоди поручителів. Крім того, посилалися на те, що порука є припиненою відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя, посилаючись на те, що позичальник перестала виконувати свої зобовязання 05.05.2009р., а 09.01.2009р. банк звернувся до неї з вимогою, в якій змінив строк виконання зобовязання.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки №227443 від 05.09.2008 року, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 з 14 липня 2009 року.

Визнано припиненою поруку за договором поруки №227442 від 05.09.2008 року, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 з 14 липня 2009 року.

Стягнуто з ПАТ "Укрсиббанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551 гривень 20 копійок.

Стягнуто з ПАТ "Укрсиббанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551 гривень 20 копійок.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» звернулися на це рішення з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 по 606,32 грн., судові витрати за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянти зазначили, що лист, надісланий банком на адресу позичальника за кредитним договором, 09.04.2009 року (в рішенні суду вказано 09.01.2009 року) з вимогою погасити прострочену заборгованість у розмірі 1649,72 грн. протягом 5-ти днів з моменту отримання листа, не може вважатися повідомленням про зміну строку повернення кредиту в повному обсязі, відповідно до положень розділу 6 Правил споживчого кредитування АКІБ «УкрСиббанк», яким встановлено конкретний порядок зміни банком строку виконання зобовязання з повернення в повному обсязі. Вказаним листом від 09.04.20-9 року банк вимагав від позичальника повернення лише простроченої частини кредиту та кінцевий строк повернення кредиту встановлено договором 2023 рік.

Крім того, апелянти вказують, що ніякого збільшення відповідальності поручителів не відбувалося, а отже підстав для визнання договорів поруки припиненими немає.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 37000,00 доларів США, що еквівалентно 179461,10 грн. за курсом НБУ на день укладання договору.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0, 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 були укладені договори поруки №227443 та №227442.

Відповідно до п 1.1 договорів поруки поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати за зобов'язаннями боржника ОСОБА_4, які виникають із умов споживчого кредиту від 05.09.2008 року. Договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п. 3.1 договору поруки).

03.09.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. З вказаної позовної заяви вбачається, що позивачем було заявлено позовні вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором у сумі 39447,18 доларів США.

По вказаній справі 10.09.2009 року Першотравневим районним судом Донецької області було відкрито провадження та ухвалою суду від 25 травня 2012 року позовну заяву АКІБ «УкрСиббанк» залишено без розгляду, у звязку з повторною неявкою представника позивача.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальним договорами.

У травні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості станом на 29.04.2013 року у сумі 463627,81грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 березня 2014 року в задоволені позовних вимог банку було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 05 лютого 2015 року позов Пат «Дельта Банк» був задоволений частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 березня 2014 року скасовано. Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнено солідарно з відповідача та поручителів заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 463627,81 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 лютого 2017 року рішення апеляційного суду Донецької області від 05 лютого 2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Предявивши вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання та мав можливість предявити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Договорами поруки № 227443 та № 227442 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 р. у справі № 6-33цс12, де зазначено, що умови договору поруки про його дію до повного припинення усіx зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України; тому, в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Установивши що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, слід вважати поруку припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2662цс15: «Отже, вимоги до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем)».

Таку саме правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 року у справі № 6-205цс15, де зазначив: «В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати».

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: