АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2792/17 Головуючий 1 інст. Бєссонова Т.Д.
Справа № 623/9/17-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард»

на заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

03 січня 2017 року Публічне акціонерне товариства «Банк Форвард» (далі по тексту ПАТ «Банк Форвард») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Банк Форвард» посилалося на те, що 22 червня 2012 року відповідач звернулася до Банку із підписаною нею Заявою № 97955250 про укладення договору про надання та використання платіжної картки.

29 жовтня 2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Стандарт», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 356,40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних, строком до 22 червня 2013 року.

Станом на 28 грудня 2016 року в порушення умов Договору про картку відповідачем не погашена кредитна заборгованості перед ОСОБА_2, та сума заборгованості складає 23 560,24 грн., з яких 23 323,19 грн. сума заборгованості та 237, 05 коп. сума трьох процентів річних.

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року позовна заява ПАТ «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Банк Форвард» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги ПАТ «Банк Форвард» та стягнути на користь ПАТ «Банк Форвард» з ОСОБА_1 за договором про надання та використання платіжної карти № 101101368 заборгованості в сумі 23560,24 грн. та судовий збір за подачу позовної заява в розмірі 1378 грн., а також за подачу апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, незастосування норм закону, які підлягають застосуванню, неналежного дослідження письмових доказів, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Форвард», суд першої інстанції виходив із положень статей 1054, 1055 ЦК України та статті 58 ЦПК України та тих обставин, що позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 100583782 від 22 червня 2012 року, доказів щодо укладення між сторонами вказаного договору суду не надав.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно підписаної ОСОБА_1 заяви № 97955250 від 22 лютого 2012 року, остання запропонувала ПАТ «ОСОБА_3 Стандарт» (правонаступником всіх прав та обовязків якого на теперішній час є ПАТ «Банк Форвард»), укласти з нею кредитний договір на умовах викладених нею в зазначеній заяві та на Умовах надання та обслуговування кредитів Банку, в рамках якого просила відкрити їй поточний рахунок (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору (а.с.6-8).

Відповідно заяви № 97955250 від 22 червня 2012 року, поданої ОСОБА_1, на умовах, викладених в цій Заяві та Умовах надання та обслуговування кредитів ПАТ «ОСОБА_2 Стандарт» укласти з ОСОБА_1 кредитний договір, в рамках якого відкрити їй банківський рахунок (валюта рахунку гривня), що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору, номер рахунку клієнта зазначений в графі «Рахунок клієнта» розділу 2 «Кредитний договір» надати ОСОБА_1 кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума Кредиту» Розділу 2 «Кредитний договір», шляхом зарахування суми кредиту на рахунок клієнта (оферта 1).

До графіку платежів, який є додатком до договору № 97955250 від 22 червня 2012 року, та відповідно до поданої відповідачем заяви, ПАТ «ОСОБА_3 Стандарт» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 3 356,40 грн. та уклав з відповідачем кредитний договір № 93156837 від 22 червня 2012 року, а також відкрив відповідачу рахунок, для використання в межах вказаного договору.

У Заяві № 97955250 зазначено, що складовими і невідємними частинами Кредитного договору будуть: дана Заява, Умови і Графік платежів (що містить окрім іншого інформацію про дати і розміри чергових платежів). Складовою і невідємною частиною Договору про Картку будуть: дана Заява, Умови по карткам та Тарифи по Карткам.

Крім того, в якості доказів по справі, позивачем був наданий розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що вказаний розрахунок був здійснений за договором № 101101368 від 29 жовтня 2012 року (а.с. 71-75).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, згідно якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Доказів, підтверджуючих, що між сторонами 29 жовтня 2012 року був укладений кредитний договір № 101101368, який підписаний обома сторонами договору ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що кредитний договір № 101101368 від 29 жовтня 2012 року є таким, що неукладений, оскільки Умови надання та обслуговування платіжних карток, а також умови програми страхування від нещасних випадків і хвороб, які є невідємною часткою Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «ОСОБА_2 Стандарт», додаток до цих Умов, Тарифи по Карткам відповідачем не підписані. У звязку з чим належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови, Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а тому підстав для стягнення заборгованості за ним немає.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі № 6-2320цс16.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» відхилити.

Заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_4