Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/39/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

23.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Бобринецька міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Бобринецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Посилаючись на ст.ст. 321, 391 ЦК України, ч.2, 3 ст.152 ЗК України, просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер :50:087:0016, розташованою за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, належною на праві власності ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 674373, шляхом демонтажу огорожи, розташованої на зазначеній земельній ділянці ОСОБА_3, та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а, в м. Бобринець Кіровоградської області, шляхом демонтажу огорожи, розташованої на земельній ділянці загального користування.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2016 рокупозов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2, яка є фізичною особою-підприємцем, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер :50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, належної на праві власності ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373, шляхом демонтажу огорожі, розташованої на зазначеній земельній ділянці ОСОБА_3

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаного судового рішення та повернення справи на новий судовий розгляд з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначається, зокрема, про те, що питання щодо усунення перешкод у користуванні ОСОБА_3 своїм нерухомим майном, розташованим за адресою: вулю Комсомольська, 175А в м. Бобринець, а саме проїзду до належної йому споруди складу та підвалу, в тому числі зі встановленням земельного сервітуту, залишилось не вирішеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка також не погоджується з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на його необгрунтованість, винесення без з'ясування обставин по справі, що підлягають доведенню, та за межами позовних вимог, порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про його скасування в частині її зобов'язання усунути перешкоди та знести огорожу на спірній земельній ділянці та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначає, що судом не було встановлено протиправності її дій, факту самовільного захоплення суміжної земельної ділянки, що належить ОСОБА_3, а також не враховано, що існує накладення належних сторонам на праві власності земельних ділянок.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін та їх представників, які підтримали доводи своїх апеляційних скарги та заперечували проти доводів інших, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка, розміром 0,327 га, кадастровий номер :50:087:0016, розташована за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №674373 (т.1 а.с.14), відповідно даних технічної документації із землеустрою (т.1 а.с.99-148) та інвентарної справи по вул. Комсомольська, 167 м. Бобринець (т.1 а.с.149-269).

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка, розміром 0,0383 га, кадастровий номер :50:087:0017, розташована за адресою: вул. Комсомольська, 169, м. Бобринець Кіровоградської області, яку вона придбала за договором купівлі-продажу від 06.12.2011 року (т. 1а.с. 79-81), що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №266392 (т.1 а.с.83), згідно даних технічної документації із землеустрою (т.2 а.с.1-65) та інвентарної справи по вул. вул. Комсомольська, 169 м. Бобринець (т.2 а.с.66-168).

Відповідно до висновку експерта № 8456 судової земельно-технічної експертизи, складеного 08 лютого 2016 року (далі висновок експерта) та схеми до нього (т.3 а.с.152-167) дані розмірів та конфігурації земельних ділянок, розташованими за адресами: вул. Комсомольська, 167 та Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, внесених до технічної документації, практично відповідають розмірам та конфігурації цих земельних ділянок, які визначені у державних актах про право власності на земельні ділянки. Невідповідність в документації на земельну ділянку на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець, Кіровоградської області викладена в дослідницькій частині висновку по першому питанню. Питання порушення чи накладення меж даних земельних ділянок вирішувалось в дослідницькій частині висновку по другому питанню.

Дані розмірів та конфігурації земельних ділянок, розташованих на вул. Комсомольська, 167 та вул. Комсомольська, 169 м. Бобринець Кіровоградської області в натурі не в повній мірі відповідають розмірам та конфігурації цих земельних ділянок, визначених у технічній документації та державних актах про право власності на земельні ділянки. Невідповідності викладено в дослідницькій частині висновку по другому питанню, та зображені на Схемі, що додається до висновку. Зокрема згідно дослідницької частини висновку:

- площа земельної ділянки ОСОБА_3 у фактичному користуванні в північно-західній стороні обмежена існуючою металевою огорожею довжиною 13,23 м. та складає 0,0308 га;

- фактична південно-східна межа земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 розташована на відстані 0,45 м. від межі згідно правовстановлюючого документу на земельну ділянку (металева огорожа);

- існує накладення меж земельних ділянок на вул. Комсомольська, 167 та вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, площею 19 м.кв.

При цьому на Схемі, що додається до висновку, зеленим кольором зображені межі земельної ділянки ОСОБА_3, синім кольором зображені межі земельної ділянки ОСОБА_2;

фактично існуючи межі земельних ділянок, розташованих за адресами: вул. Комсомольська, 167 та Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області не в повній мірі відповідають межам, встановленим державними актами на ці земельні ділянки. Дії, які необхідні для приведення цих меж відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки, викладені в дослідницькій частині висновку по третьому питанню. Так за змістом дослідницької частини висновку по третьому питанню зокрема для приведення фактичних меж досліджуваних земельних ділянок до меж відповідно до правовстановлюючих документів необхідно: - відкоригувати межу земельної ділянки ОСОБА_3 на вул. Комсомольська, 167 між поворотними точками 6-1 згідно Державного акту Серії ЯИ №674373 та межу земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець між поворотними точками 8-7 згідно Державного акту серії ЯК №266392 усунувши накладення та зробивши їх суміжними; - відповідно, перенести існуючу металеву огорожу на місце розташування даної суміжної межі на місцевості;

фактичне збільшення земельної ділянки на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець Кіровоградської області, враховуючі наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку, відсутнє. Наявне зменшення фактичної площі у звязку з розміщенням металевої огорожі на 0,45 м. північно-західніше від межі згідно правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Тобто за наявності у позивача та відповідача державних актів на право власності на належні їм земельні ділянки, які є чинними, не оспорюються в даній справі, і мають однакову юридичну силу, та накладення меж спірних земельних ділянок, суд дійшов правильного висновку, що кожна зі сторін згідно свого державного акту має право власності на частину земельної ділянки, що накладається, площею 19 м.кв., зазначену на схемі до висновку експертизи (т. 3 а.с. 167), а тому вони не можуть бути обмежені у її використанні до відкоригування земельних ділянок, належних ОСОБА_3 на вул. Комсомольська, 167, між поворотними точками 6-1 згідно Державного акту Серії ЯИ №674373, та ФОП ОСОБА_2 на вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець, між поворотними точками 8-7 згідно Державного акту серії ЯК №266392.

З урахуванням встановлених обставин, наданих сторонами, досліджених і належно оцінених доказів, суд з дотриманням норм матеріального права дійшов обгрунтованого висновку, що частина існуючої металевої огорожі, що належить ОСОБА_2, яка є фізичною особоюпідприємцем, перешкоджає позивачу в повному обсязі користуватись належною йому земельною ділянкою в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №674373, тому підлягає демонтажу.

Крім того, звертаючись з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначив, що остання також встановила огорожу на землі загального користування, чим загородила проїзд і позбавила його можливості вільного доступу (проїзду) до належного йому складського приміщенняві по вулиці Комсомольська, 175А.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником складського приміщення з підвалом, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Бобринець, вулиця Комсомольська, 175А, що підтверджується договором про поділ спадкового майна від 09.06.2010 року (т. 2 а.с. 235) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.2 а.с.236). Земельна ділянка, на якій розташовані ці споруди, у власності ОСОБА_3 не перебуває.

З матеріалів долученої до справи копії інвентарної справи на будівлі по вулиці Комсомольська, 175А, м. Бобринець (т. 2 ст. 236) вбачається, що це складське приміщення з підвалом знаходиться на території, прилеглій до колишнього магазину Бобринецького районного споживчого товариства, у дворі (а.а.182, 183 т. 2) і згідно плану-схеми земельної ділянки до нього існував прохід (проїзд) шириною 3 м з вул. Комсомольська (а.с.173 т. 2).

В той же час частина земельної ділянки, яка за твердженням позивача раніше використовувалась для проїзду до вказаного складу і підвалу, входить до складу земельної ділянки, переданої ФОП ОСОБА_2 у приватну власність, і на час розгляду даної справи до земель загального користування (проїзду) не відноситься (т. 3 а.с. 136, 167, т. 1 а.с.83).

Згідно п. «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Проте, позивачем не оспорюються правовстановлюючі документи, на підставі яких відповідач набула право власності на земельну ділянку.

Будь-яких доказів щодо наявності у позивача речових прав на належну відповідачеві земельну ділянку також не надано.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що вимоги позивача до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175а, в м. Бобринець Кіровоградської області, шляхом демонтажу огорожи є безпідставними, не доведеними належними та допустимими доказами, і не підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначив, що позивач не позбавлений можливості користуватись своїм нерухомим майном, в тому числі проїзду до споруд за адресою: вул. Комсомольська, 175а, за наявності заїзду зі сторони вул. Комсомольська, що підтверджується схемою до висновку експерта (т. 3 а.с. 167), планом контурної зйомки (т. 3 а.с. 136), видно на фото вїзду до складських приміщень позивача, наданого відповідачем (т. 1 а.с. 96, 97).

Доводи сторони відповідача про черговість отримання прав на земельні ділянки, незаконність державного акту позивача та порушення порядку погодження його технічної документації, судом було правомірно відхилено, оскільки вони виходять за межі предмету доказування по даній справі.

З дотриманням вимог ст.ст. 212, 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції, всебічно, повно, обєктивно встановивши обставини, дослідивши і належно оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, з дотриманням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог і зобовязання ОСОБА_2, яка є фізичною особою-підприємцем, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер :50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, належної на праві власності ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №674373, шляхом демонтажу огорожі, розташованої на зазначеній земельній ділянці ОСОБА_3, та відмову у задоволенні інших вимог.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 88 ЦПК України розподілив понесені сторонами і документально підтверджені судові витрати.

Необґрунтованим є посилання апеляційної скарги ОСОБА_3 на неправильне застосування судом ст.ст. 83, 99, 100, 103 Земельного кодексу України, так як з цих підстав позов не був предявлений і суд не вбачав підстав для їх застосування. Питання щодо встановлення земельного сервітуту позивачем не ставилось, тому і не вирішувалось судом першої інстанції та не підлягає рогляду судом апеляційної інстанції, що не перешкоджає сторонам вирішити його у передбаченому законом порядку, в тому числі в іншому судовому провадженні.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті судове рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом були порушені або неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: