Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/267/16-ц

Провадження № 2/440/71/2017

28 лютого 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 Б. М.

при секретарі Гута О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб Буської державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, покликаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_7, 28.06.2001 року та батька ОСОБА_8, 27.07.2015 року відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку № 11 по вул. Шашкевича в м. Буськ Львівської області та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Оскільки померлі заповіту не склали, спадкування відбувається на підставі закону. 28.06.2001 р. позивач, як спадкоємець першої черги за законом, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв спадщину ОСОБА_7. ОСОБА_9 про право на спадщину на майно ОСОБА_7 позивач не оформляв, оскільки не надавав цьому значення, так як іншим співвласником майна із ним виступав його батько ОСОБА_8. Після смерті батька 27.07.2015 р. звернувся до нотаріуса із проханням видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на будинок та земельну ділянку, від якого дізнався про договір дарування будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 28.09.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1336, за яким ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар спірний житловий будинок. нотаріус відмовив позивачу у прийняття спадщини після смерті матері. Оскільки доказом фактичного прийняття спадщини є те, що після смерті ОСОБА_7 позивач постійно доглядав за господарством в цілому, проживав в ньому, обробляв присадибну ділянку, садив на ній дерева, збирав урожай, здійснював ремонті роботи та інше, просить вставити факт прийняття ним спадщини після смерті матері.

Позивач ОСОБА_5, його представник, згідно довіреності від 28.03.2016 року, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обємі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додаткових поясненнях, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6, її представник, згідно договору про надання правової допомоги № 87-ц від 01.06.2016 року, ОСОБА_3, проти позову заперечили повністю, просять відмовити у задоволенні такого за безпідставністю.

Представник третьої особи Буської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав лист з проханням справу слухати у його відсутності.

Третя особа, приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 проти позову заперечила, додавши що спадкова справа після смерті матері сторін та нотаріальні дії нею вчинені згідно законодавства України, позивач спадщину не прийняв, про що подав відповідну письмову заяву. Останнє слугувало підставою видати свідоцтво про прийняття спадщини після покійної, чоловіку та батькові сторін ОСОБА_8. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторін, їх представників, вивчивши матеріали даної справи, матеріали спадкової справи № 224/02, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6, третіх осіб Буської державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним договору дарування. Ухвалою Буського районного суду від 26 жовтня 2016 року, дані позови роз»єднано, оскільки в таких відсутня спільність предмету позову.

Одночасно з позовною заяво, позивачем подано клопотання про забезпечення позову. Ухвалою Буського районного суду від 30.03.2016 року таке задоволено, накладено арешт на житловий будинок в м. Буськ по вул. Шашкевича, 11, Львівської області, заборонено ОСОБА_6С вчиняти будь які дії по відчуженню такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 являлась матірю сторін, померла 28 червня 2001року (свідоцтво про смерть серії І-СГ № 195811 від 29.06.2001 року матеріали спадкової справи № 224/02 від 30.07.2002року).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України в п. 1 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, відповідними правилами Цивільного кодексу Української РСР.

Часом відкриття спадщини, згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За ст. 549 цього кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7, її чоловік ОСОБА_8 в липні 2002 року звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом заведена спадкова справа № 224/02 за заявою останнього. З матеріалів такої справи вбачається що ОСОБА_8 вступив у володіння і розпорядження майном померлої дружини ОСОБА_7, яка померла 28.06.2001 року, проводив ремонт будинку № 1 по вул. Шашкевича в м. Буську в липні серпні 2001 року (довідка № 170 від 29.07.2002 р. Буської міської ради). Крім того, в спадковій справі наявні заява ОСОБА_6 від 12.08.2002 р. та заява ОСОБА_5 від 30.07.2002 року про те, що їм відомо що ними пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини, за продовженням даного строку звертатись не будуть, на оформлення своїх спадкових прав не претендують. ОСОБА_8 14.09.2006 року державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_9 про право на спадщину за законом після смерті дружини, реєстровий № 2405.

Отже, як встановлено з вище згаданої спадкової справи, єдиним спадкоємцем який вступив в управління та володіння належним покійній майном і, який представив нотаріусу належні докази являвся батько позивача, ОСОБА_8 який проживав разом з покійною як її чоловік, відтак нотаріусом, яким велась дана спадкова справа, такому видано свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти як єдиному спадкоємцю цього спадкового майна. Таким чином з матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач не вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В матеріалах спадкової справи відсутні докази про фактичне прийняття позивачем спадщини.

ОСОБА_9 І-СГ № 402237, повторно виданим ВДРАЦС РСБРУЮ у Львівській області 13.08.2015 року підтверджується факт смерті ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 62 від 31.07.2015 року.

За життя, ОСОБА_8 розпорядився належним йому майном, подарував житловий будинок по вул. Шашкевича, 11 в м. Буськ Львівської області з приналежною до нього земельною ділянкою, доньці ОСОБА_6 (договір дарування від 28.09.2007 р., реєстровий № 1336, посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4О.)

Предметом даного позову є встановлення юридичного факту вступу в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, дана заява розглядається за нормами статей 529-531 ЦК УРСР 1963року, (лист ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р № 24753/0/4-13, правилами передбаченими ст.256 ЦПК України (Глава 6 Ц ПК України, з врахуванням Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. N 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.98 р. N 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", та з врахуванням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 18/5 від 18.06.1994 року відповідне також стверджував позивач у його заяві..

У відповідності до вищенаведеного до спадщини, яка відкрилась до 01.01.2004 року допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004 року, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про спадщину.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 18/5 від 18.06.1994 року, документами та іншими доказами, що можуть слугувати підтвердженням фактичного вступу в управління або волочіння спадковим майном, визнає: довідку ЖЕК, правління ЖБК, виконавчого комітету місцевої ОСОБА_6 народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідку державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувалися податки або страхові платежі з обовязкового страхування, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копію рішення суду, що набрало чинності, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі), протягом шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном, а також наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані до ломбарду речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (абзаци перший та другий пункту 113 Інструкції), водночас не може визнаватись фактичним управлінням спадщиною організація та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна.

29.12.2015 року позивач звернувся до Буської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_7

Позивачу, як спадкоємцю для отримання спадщини необхідно було представити в Буську державну нотаріальну контору (місце відкриття спадщини) хоча б один з вищенаведених в інструкції доказів, що позивачем не подано.

З листа Буської міської ради № 79 від 22.02.2016р. вбачається, що доказів про прийняття спадщини позивачем після смерті матері, не має.

Позивач пояснив суду що у 1980 році одержав квартиру в м. Буськ по вул. Будівельників, 8/45, з того часу переїхав туди жити з своєю сімєю і по сьогоднішній день проживає в даній квартирі. Однак до батьків навідувався, обробляв присадибну ділянку, садив на ній дерева, здійснював ремонтні роботи.

Свідки на стороні позивача ОСОБА_10 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_11 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2), показали, що позивач інколи допомагав по господарству батькам, однак пригадати точно коли і що саме, не можуть.

Свідок ОСОБА_12, що є донькою позивача показала, що проживала в один час за життя з покійною бабцею, а після її смерті проживав дідусь ОСОБА_8. Після смерті бабці в будинку разом з дідом якийсь час, точно пригадати не може, проживав її брат ОСОБА_12. Покази останньої судом до уваги не беруться, оскільки остання, як донька позивача, зацікавлена у позитивному вирішенні даного спору в користь батька.

На думку суду, покази свідків щодо підтвердження обставини прийняття спадщини позивачем, шляхом вступу ним в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, є недостатніми та не доводять даного факту.

Твердження позивача що батько, після смерті матері, не міг управляти спадковим майном, оскільки йому на той час було 73 роки судом до уваги не береться, оскільки згідно довідки Буської міської ради № 170 від 29.07.2002 р., ОСОБА_8, після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла 28.06.2001 року, проводив ремонт будинку № 1 по вул. Шашкевича в м. Буську в липні серпні 2001 року.

Натомість з свідчень сусіда ОСОБА_13, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, навпроти будинку померлих, вбачається що коли померла ОСОБА_7, позивач займався похоронами, однак потім батькові не допомагав, по господарству все робив сам ОСОБА_8, після смерті дружини проживав в будинку сам.

Як показала свідок ОСОБА_14, яка проживає «межа в межу» з господарством померлих батьків сторін, після смерті ОСОБА_7 по господарству порався ОСОБА_8 сам, на прохання померлого, купляла продукти, приходила міряти тиск. Позивача, після смерті матері, не бачила в батьківському будинку, також він не допомагав батькові по господарству. Останній сам обробляв город, якщо потребував сторонньої допомоги, наймав чужих людей.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання що позивач фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, крім того враховує заяву позивача, наявну в матеріалах спадкової справи про відмову останнього від спадщини. Інших належних доказів про вступ в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_5, судом не здобуто.

Крім того, у пункті 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 154, 212, 214-215, 218, 256-259 ЦПК України, ст. ст. 525, 548, 549 ЦК Української РСР, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб Буської державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини відмовити.

Скасувати арешт на обєкт нерухомого майна, а саме житловий будинок № 11 по вул. Шашкевича в м. Буськ Буського району Львівської області, загальною площею 80,8 кв.м., накладений згідно ухвали Буського районного суду від 30.03.2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. М. Журибіда