Провадження № 2/522/2674/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя
ВСТАНОВИВ:
Позивач 22.08.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просив стягнути з відповідачки на його користь суму коштів, еквіваленту 11 000 дол. США, що на момент звернення до суду склало 276 870 гривень. Згодом уточнив свої позовні вимоги, згідно висновку судової експертизи, остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 266 626 грн.
В обґрунтування позовних вимог відзначив, що 19.07.2012 року між ним та ОСОБА_2 відділом РАЦС Івано-франківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №823. 16.09.2012 року у них народився син ОСОБА_3. В період шлюбу подружжя спільно набуло автомобіль НОМЕР_1, 2012 р. випуску, ( номер кузова НОМЕР_2). 11.02.2016 року шлюб сторін був розірваний. У звязку з чим позивач просить, оскільки вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю колишнього подружжя та на даний момент фактично знаходиться у володінні відповідачки, стягнути ? частку вартості вказаного транспортного засобу на його користь.
В судовому засіданні 15.09.2017 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, у звязку з чим позбавила суд можливості вислухати її думку по суті клопотання.
Суд, з урахуванням вимог ст.. 169 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачки.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 823.
Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №218985.
Спільне життя сторін не склалося, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини й з жовтня 2015 року мешкають окремо.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2016 року було розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою.

В судовому засіданні встановлено, що за час спільного подружнього життя сторони придбали автомобіль НОМЕР_1, 2012 р. випуску, (номер кузова НОМЕР_2), який зареєстрований за відповідачкою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.23) та пояснень позивача вбачається, що зазначений автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя в період шлюбу та зареєстрований 25.08.2015 року та на ім'я відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма права закріплена і в ст. 372 Цивільного кодексу України: у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що автомобіль був придбаний за час шлюбу подружжям, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні. При цьому, суд враховує те, що правовий режим такої власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

При поділі спірного майна, нажитого під час шлюбу сторонами, суд бере до уваги те, що це неподільна річ.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно висновку експерта №17-2083 від 14.07.2017 року, ринкова вартість автомобіля«Hyundai Santa Fe» д/з ВН 5544 СТ, 2012 року випуску складає 533252 грн.

Автомобілем постійно користується відповідачкою, тому вимоги позивача в частині стягнення грошової компенсації законні та підлягають задоволенню. При цьому на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію за належну йому частку, а саме в розмірі 266 626 грн. (533 252: 2=266 626).

При цьому транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_3, 2012 р. випуску, (номер кузова НОМЕР_2). залишається у власності відповідача

Відповідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 169, 174, 209, 212- 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3,24, 56, 57, 60, 61, 69, 71,72 Сімейного кодексу України, ст. 3, 15, 16,179, 181,ч. 2 ст.183 190, 316, 328, 355, 368-370,372, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_4, 2012 р. випуску,( номер кузова НОМЕР_2) 266 626 (двісті шістдесят шість тисяч шістсот двадцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 26 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Домусчі Л.В.

15.09.2017