АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «НАДРА» (далі - позивач або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач або позичальник), ОСОБА_5 (далі - відповідач або поручитель), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 38/П/73/2008-840 від 07.02.2008, яка станом на 28.07.2015 становить 123 029,79 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 2 714 317,42 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що 07.02.2008 із ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 38/П/73/2008-840, відповідно умов до якого відповідачу надано кредиту розмірі 50 000,00 доларів США зі сплатою 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення до 07.02.2023.

22.12.2008 з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, банком укладено з ОСОБА_5 договір поруки до кредитного договору №38/П/73/2008-840 від 07.02.2008, згідно якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором. Також, 22.12.2008 банком укладено із ОСОБА_3 додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою сторони з метою реструктуризації змінили порядок повернення кредитних коштів. Крім того, 03.12.2010 з метою відстрочки сплати частини необхідного платежу між банком та позичальником укладено додаткову угоду, яким текст кредитного договору викладено в новій редакції. На умовах договору ОСОБА_3 повинна щомісячно вносити мінімальний необхідний платіж у розмірі 728,41 доларів США.

Позичальник не виконує умови договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку (а.с. 1, 2).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.11.2016 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» 48 494 долари 67 центів США заборгованості за кредитом, 42 179 доларів 67 центів США заборгованості по процентам, 3 327 доларів 72 центи США заборгованості по комісії та 465 771 грн. 53 коп. пені. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 140-143).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд. Вважає, що судом не вірно встановлені обставини справи, зокрема не з'ясовано, коли позичальник перестав сплачувати кредит і яку суму ним погашено, а відтак й не встановлено дійсної суми заборгованості. Крім того, вказує, що в судовому засіданні доведено, що саме банк не виконує укладену між сторонами угоду, натомість позичальник має намір виконувати договір, а відтак банк не мав права дострокового стягнення заборгованості. Більш того, зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір не відповідає чинному законодавству (а.с. 146-152).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а відтак їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_3 і лише в частині стягнення з неї заборгованості за кредитом. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 07.02.2008 між ВАТ «КБ «Надра», що в подальшому змінило назву на ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 38/П/73/2008-840, відповідно до умов якого останній надано кредит розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення до 07.02.2023. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу визначена у розмірі 728 доларів 41 цент США (а.с. 5-6).

За заявою про видачу готівки № 1 від 07.02.2008 ОСОБА_3 було видано кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США (а.с. 14).

Також, 22.12.2008 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за указаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором (а.с. 20).

Згідно додаткової угоди № 1 від 22.12.2008 до кредитного договору ОСОБА_3 було надано кредитні канікули та з 01.07.2009 встановлено щомісячний мінімальний платіж в розмір 757 доларів 67 центів США (а.с. 7).

03.12.2010 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору № 38/П/73/2008-840 від 07.02.2008, відповідно до якої кредитний договір викладено в новій редакції, згідно якого позичальнику надано в кредит грошові кошти в сумі 50 000 доларів США зі сплатою 14,49% річних. Також позичальник сплачує комісію у вигляді плати за управління кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% річних від суми кредиту/суми зобов'язань позичальника. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 728 доларів 41 цент США, кінцевий термін повернення кредиту 07.02.2023. При умові виконання позичальником умов цього договору, останньому протягом 6 місяців з січня 2011 року по червень 2011 року надається відстрочка сплати частини необхідного платежу згідно додатку до договору. З липня 2011 року позичальник має сплачувати кредитору заборгованість відповідно до додатку (графіку) до цього договору. В разі порушення строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов Договору, позичальник має сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 3.3.2- 3.3.13, 3.3.15-3.3.23 цього договору сплачувати кредитору штраф у розмірі 5% від суми залишку по кредиту станом на день порушення умов, за кожен випадок. У випадку прострочення виконання зобов'язань згідно абз. 1 п. 2.4 договору на строк більше 30 календарних днів, починаючи з 30-го дня прострочення, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок. Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць (а.с. 8-13).

Судом встановлено і не заперечувалося позичальником, що з серпня 2011 року ОСОБА_3 перестала сплачувати необхідні платежі по кредиту. Вказане також вбачається з наданої банком виписки про суми платежів по кредиту (а.с. 3).

У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору щодо вчасної сплати належних платежів по кредиту, банк, у відповідності з умовами договору та вимогами закону, 17.08.2015 звернувся до суду з даним позовом (а.с. 26) про дострокове стягнення з позичальника заборгованості по кредиту, яка станом на 28.07.2015 становить 123 029,79 доларів США з яких: 48 494,67 доларів США непогашений кредит; 42 179,43 долари США несплачені відсотки; 3 327,72 долари США заборгованість по комісії; 21 111,67 доларів США пеня за порушення умов кредитного договору; 7 916,30 доларів США штраф за порушення умов додаткової угоди.

Судом першої інстанції відмовлено позивачу в задоволенні вимог до поручителя та в задоволенні вимог про стягнення штрафу і в цих частинах рішення суду позивачем не оскаржено.

Що стосується задоволення судом вимог банку про стягнення з позичальника заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії та пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідач ОСОБА_3, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, натомість, позичальник, в односторонньому порядку, відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо вчасного повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за його користування. Таким чином, в суді першої інстанції знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а отже, суд цілком правомірно дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача суми кредиту, відсотків та комісії за його користування, а також пені, передбаченої кредитним договором.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги про не вірно встановлені обставини справи є безпідставними. Також є необґрунтованими посилання відповідача на те, що судом не встановлено дійсної суми заборгованості, оскільки судом було перевірено надані позивачем розрахунки, які проведені автоматизованою системою банку з урахуванням умов кредитного договору та з урахуванням сплачених позичальником коштів, і надано такому розрахунку відповідної правової оцінки.

При цьому, слід наголосити, що заперечуючи розмір заборгованості, представник відповідача власного розрахунку не надав, тобто в порушення вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України не довів належними і допустимими доказами свої заперечення проти вимог позивача.

Посилання відповідача на те, що саме банк не виконує укладену між сторонами угоду і він не мав права дострокового стягнення заборгованості, а також кредитний договір не відповідає чинному законодавству, спростовуються наявними у справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Так, встановлено, що банком видані кредитні кошти, приймалися від позичальника платежі на погашення заборгованості і зараховувалися в черговості, яка передбачена умовами договору. Укладений між сторонами кредитний договір є чинним і не визнаний недійсним в цілому або в частині, в порядку встановленому законом. Право дострокового стягнення заборгованості у разі порушення позичальником строків сплати чергових платежів, визначено сторонами в договорі і узгоджується з положеннями закону.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення в оскаржуваній частині.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва