Справа № 369/9900/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/710/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 46 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Гуля В.В., Голуб С.А.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, про визнання недійсним розпорядження та державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування майна з незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2016 року Перший заступник прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження та державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування майна з незаконного володіння, в якому просив визнати недійсним розпорядження про передачу у власність 2-м громадянам України земельних ділянок для веденя особистого селянського господарства в адміністративних межах Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18 липня 2011 року № 1676, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,6 га з кадастровим НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3, витребувати на користь Кабінету Міністрів України та у постійне користування Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельні ділянки з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером НОМЕР_3; ОСОБА_3 площею 0,6 га з кадастровим номером НОМЕР_4, загальною вартістю 114660 грн., що розташовані на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження в даній справі.

Одночасно з позовною заявою Перший заступник прокурора Київської області подав заяву про забезпечення позову, оскільки існує вірогідність, що відповідачі можуть відчужити спірні земельні ділянки на користь інших осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду, перший заступник прокурора Київської області просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4, що розташовані на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; заборонити відповідачам та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам проводити будівельні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4, що розташовані на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року заяву першого заступника прокурора прокуратури Київської області про забезпечення позову задовольнити частково. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та належить на праві власності ОСОБА_2. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,6000 га з кадастровим номером НОМЕР_4, яка розташована на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та належить на праві власності ОСОБА_3.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, в обґрунтування скарги зазначив, що позовні вимоги до нього є безпідставними та надуманими, він не порушував жодних приписів чинного законодавства, виключно законно придбав земельну ділянку як добросовісний набувач, саме тому спірна ухвала суду порушує його права та може завдати йому збитків.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки, на які прокурор просить накласти арешт є предметом даного спору, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони обґрунтовані і відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви першого заступника прокурора Київської області про забезпечення позову вбачається, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20 липня 2016 року № 3149 ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 1,5000 га, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно відомостей на Інтернет-порталі: htths://www/olx.ua 17 жовтня 2016 року розміщено повідомлення про продаж вказаної земельної ділянки.

За таких обставин, можна зробити висновок про наявність загрози відчуження спірних земельних ділянок, оскільки вони є предметом спору у даній справі і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи про те, що позовні вимоги є безпідставними та надуманими, не приймаються колегією суддів, оскільки питання обґрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення у разі його потенційного задоволення.

Інші доводи, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленої судом ухвали, апеляційна скарга не містить, тому як необґрунтована підлягає відхиленню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Києво-Савятошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Гуль В.В.

Голуб С.А.