Справа №477/1234/16-ц 22.02.2017 22.02.2017 22.02.2017
Справа № 477/1234/16-ц
Провадження № 22ц/784/375/17 Головуючий у першій інстанції Полішко В.В. Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

02 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позивачка зазначала, що 19 травня 2006 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління зроблено актовий запис № 349. Від даного шлюбу, вони мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості про надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів його доходів, щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Також вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в частині розміру стягнення аліментів змінити, встановивши 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку апелянта, рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у справі є громадянин Італії, тобто іноземець у розумінні ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Так, відповідно до даної статті, іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Таким чином, в силу положень ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про міжнародне приватне право» на спірні приватноправові відносини поширюється його дія.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про міжнародне приватне право», приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про міжнародне приватне право», цей закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: визначення застосовуваного права; процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; підсудність судам України справ з іноземним елементом; виконання судових доручень; визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Статтею 16 ЗУ «Про міжнародне приватне право» визначено, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв'язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю.

Згідно ст. 66 ЗУ «Про міжнародне приватне право» права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Статтею 67 ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлено, що зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

Крім того, суди України, відповідно до ч. 4 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

З огляду на положення ст. ст. 16, 66, 67, 76 вказаного Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір згідно положенням національного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що з 19 травня 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління зроблено актовий запис № 349 (а.с. 4).

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6, батьком якого є відповідач (а.с. 5).

Відповідно до Закону України «Про імміграцію» відповідач з 30 вересня 2010 року має тимчасову посвідку на проживання в Україні безстроково (а.с. 8).

Згідно довідки Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 липня 2016 року сторони по справі та їх дитина зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1. Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с 19).

Відповідно до ст. ст. 182, 184 СК України, роз'яснень, що містяться в п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно виписного епікризу санітарного відділення в м. Фрозіноне, Італія, ОСОБА_4 має захворювання на цукровий діабет 2 ступеню (а.с. 55) і потребує постійного обстеження в Італії та лікування, вартість якого складає 300 Євро щомісячно.

Щомісячний дохід відповідача складається з соціальної допомоги держави Італії та дорівнює 448,07 Євро (а.с. 60). Доказів, які б підтверджували наявність інших доходів відповідача, матеріали справи не містять.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з відповідача на утримання малолітнього сина 1/6 частину заробітку (доходу), судом першої інстанції було правильно враховано відсутність на утриманні відповідача будь-яких інших осіб, отримання ним соціальної допомоги, наявність хронічного захворювання на цукровий діабет та потреба у постійному лікуванні.

Положенням ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

З довідки про доходи позивачки вбачається, що у 2016 році вона отримувала заробітну плату в розмірі 1 613 грн. 27 коп. (а.с. 133). В судовому засіданні апеляційної інстанції вона пояснила, що з 01 січня 2017 року їй нараховується заробітна плата в розмірі 3200 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач погодився з розміром стягнутих с нього аліментів на сина (1/6 частина), не заперечував проти цього, але вважав, що суд повинен врахувати в розмір стягнутих з нього аліментів, починаючи з 02 липня 2016 року, перераховані ним на користь позивачки на утримання сина 190 Євро - 02 серпня 2016 року та 150 Євро - 09 серпня 2016 року (а.с. 58).

Позивачка не заперечувала факт отримання нею вказаних коштів.

Тобто, відповідач фактично висловив свою думку щодо згоди з рішенням суду та стягнення з нього аліментів на сина в розмірі 1/6 частини, але своїм правом, яке йому було роз'яснено колегією суддів, щодо відкликання апеляційної скарги, не скористався. Крім того, питання щодо зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам, проводиться в порядку виконання рішення суду державною виконавчою службою, про що ОСОБА_4 також було роз'яснено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за законодавством держави Італія стягнення на соціальну допомогу не накладаються є безпідставними та спростовуються положенням ст. 67 ЗУ «Про міжнародне приватне право».

На підставі викладених обставин та досліджених письмових доказів у справі, керуючись принципами розумності й достатності розміру аліментів, необхідних для утримання малолітньої дитини, та реальної можливості відповідача сплачувати аліменти на сина, особисту думку відповідача щодо його згоди на сплату аліментів на сина у визначеному судом першої інстанції розмірі (1/6), колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: О.В. Локтіонова

О.О.Ямкова