РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 25 вересня 2012 року, а саме основний борг у розмірі 157 880 грн., пеню - 2 681 грн. 80 коп., штраф - 31 576 грн., відсотки річних - 1 491 966 грн., інфляційні втрати 126 209 грн. 27 коп. та стягнути солідарно з ОСОБА_5 на його користь заборгованість у розмірі 100 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 48 000 грн., а останній зобовязувався повернути позику шляхом сплати чергових платежів до 25 вересня 2013 року. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами цього договору і підписанням договору ОСОБА_3 підтвердив факт одержання ним позики.

06 жовтня 2012 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 112 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 25 вересня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 06 жовтня 2012 року.

22 листопада 2012 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 66 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 25 травня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 22 листопада 2012 року.

30 січня 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 12 100 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 22 березня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 30 січня 2013 року.

26 лютого 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 55 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 26 серпня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою від 26 лютого 2013 року.

16 квітня 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 13 750 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 16 вересня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 16 квітня 2013 року.

25 вересня 2013 року між тими самими сторонами було укладено правочин про внесення змін (додаткова угода) до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідно до якого, з урахуванням повернутих ОСОБА_3 сум, остаточно було зафіксовано суму позики станом на 25 вересня 2013 року в розмірі 167 000 грн. Згідно даного правочину ОСОБА_3 зобовязувався повернути всю суму позики до 25 вересня 2014 року. Підписанням даного правочину ОСОБА_3 підтвердив факт одержання ним від ОСОБА_1 позики у вищевказаному розмірі.

Проте, відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання і починаючи з 25 вересня 2013 року повернув позивачу лише 9 120 грн., в зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 1 810 313 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 157 880 грн., пені 2 681 грн. 80 коп., штрафу 31 576 грн., відсотках річних 1 491 966 грн., інфляційним втратам 126 209 грн. 27 коп.

На його неодноразові звернення з приводу повернення коштів відповідач ОСОБА_3 посилався на фінансові труднощі, у звязку з чим укладалися додаткові угоди та правочини про внесення змін до договору позики, в тому числі й щодо перенесення термінів повернення позики, на даний час ОСОБА_3 взагалі не реагує на прохання щодо повернення коштів.

Окрім того, 25 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики від 25 вересня 2012 року, а також будь-якими додатковими угодами та/або правочинами, що можуть бути укладені у майбутньому. Згідно умов даного договору у випадку порушення ОСОБА_3 обовязку за основним договором, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідають перед ОСОБА_1 як солідарні боржники. ОСОБА_5 відповідає перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за основним договором на суму 100 грн.

У судовому засіданні позивач, допитаний в якості свідка, показав, що через спільну знайому до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням надати кошти у позику, які ним і були надані. Після укладення договору ОСОБА_3 спочатку платив щомісячні чергові платежі, однак після того, як 25 вересня 2013 року була зафіксована остаточна сума позики взяті на себе зобовязання ОСОБА_3 перестав виконувати. На його неодноразові спроби звязатися з ним матір відповідача ОСОБА_3 відповідала, що він хворіє та потребує операції. Повернення коштів відповідач здійснював користуючись послугами банкомату, а при зустрічах з ним кошти тільки передавалися у позику ОСОБА_3, жодного повернення коштів про особистих зустрічах здійснено не було.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити. Також вказала, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики від 25 вересня 2012 року, додаткові угоди до нього від 06 жовтня, 22 листопада 2012 року, 30 січня, 26 лютого, 16 квітня, 25 вересня 2013 року, іпотечний договір від 25 вересня 2012 року, а між позивачем та ОСОБА_5 25 вересня 2012 року укладено договір поруки, які є чинними на даний час. При укладенні договорів були присутні дружини позивача та відповідача ОСОБА_3 Кошти передавалися готівкою. Відповідач дійсно частково повертав отримані за договором позики кошти, однак просив у позивача додатково надати йому кошти на розвиток бізнесу, в зв'язку з чим укладалися додаткові угоди. 25 вересня 2013 року на прохання відповідача ОСОБА_3, в зв'язку з тим, що у нього були відсутні кошти на повернення чергового платежу, між сторонами укладено правочин про внесення змін до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідно до якого, з урахуванням повернутих ОСОБА_3 сум, остаточно було зафіксовано суму позики станом на 25 вересня 2013 року в розмірі 167 000 грн. та збільшено термін повернення позики до 25 вересня 2014 року. В даному правочині вказано, що кошти були передані раніше. Позивач неодноразово йшов на поступки відповідачу ОСОБА_3 та збільшував терміни повернення позики, не звертався до суду, однак ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов'язання, кошти не повернув.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно між ним та позивачем було укладено договір позики, додаткові угоди, за якими він отримав грошові кошти. Після отримання додаткових грошових коштів писав розписки. 25 вересня 2013 року між ними було підписано правочин про внесення змін до договору позики, яким зафіксовано суму позики у розмірі 167 000 грн. Останній раз він бачив позивача 25 вересня 2013 року, після цього вони не бачилися, а погашення суми позики він здійснював через банкомат, що підтверджується квитанціями. Окрім того, частина коштів до 25 вересня 2013 року була ним передана позивачу особисто, що можуть підтвердити свідки, розписки про повернення коштів позивач йому не писав. Також, просить врахувати, що він тривалий час хворів та перебував в монастирі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, враховуючи перебування відповідача на лікуванні, часткове повернення суми боргу в розмірі 60 000 грн., що підтверджується квитанціями та показами свідків.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 19 вересня 2016 року подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив розгляд справи проводити без його участі.

Свідок ОСОБА_6, товариш ОСОБА_3, в судовому засіданні показав, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 брав у позику в ОСОБА_1 грошові кошти. В січні-лютому 2012-2013 року, точно він пригадати не може, він приїздив в м. Рівне та бачив як ОСОБА_3 повертає ОСОБА_1 грошові кошти в сумі близько 10 000 грн., які були взяті ним у позику. Кошти він не перераховував, а тому точної суми сказати не може.

Свідок ОСОБА_7, дружина ОСОБА_3, в судовому засіданні показала, що один раз була разом із чоловіком у ОСОБА_1, де брали у позику грошові кошти в сумі 30 000 грн. Їй відомо, що її чоловік неодноразово позичав у ОСОБА_1 грошові кошти, однак точної суми сказати не може. Кошти ОСОБА_1 її чоловік повертав як через банк, так і особисто в руки. Кошти на виконання договору позики поверталися до кінця 2013 року, чи повертав ОСОБА_3 кошти у 2014-2016 р. їй не відомо. ОСОБА_3 неодноразово хворів. Окрім того, нею була надана згода на укладення договору іпотеки від 25 вересня 2012 року, умови договору їй відомі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 25 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики (далі договір позики), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 у власність грошові кошти в сумі 48 000 грн., а останній зобовязувався повернути позику шляхом сплати кожного місяця чергових платежів до 25 вересня 2013 року.

Відповідно до п. 2 договору позики позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Відповідно до п.10 договору позики підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним від Позикодавця позики. П.10.1 договору позики передбачено, що належним чином підписаний Договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника.

Як встановлено в судовому засіданні договір позики від 25 вересня 2012 року підписаний ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3, що підтверджує той факт, що позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами цього договору. Дані обставини також не заперечувалися ОСОБА_3 та його представником в судовому засіданні.

06 жовтня 2012 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 112 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 25 вересня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 06 жовтня 2012 року.

22 листопада 2012 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 66 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 25 травня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 22 листопада 2012 року.

30 січня 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 12 100 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 22 березня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 30 січня 2013 року.

26 лютого 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 55 000 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 26 серпня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою від 26 лютого 2013 року.

16 квітня 2013 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідної до якої позивач передав ОСОБА_3 додатково грошові кошти в сумі 13 750 грн., а останній зобовязувався повернути всю суму позики до 16 вересня 2013 року шляхом сплати кожного місяця чергових платежів. Позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами вказаної угоди готівкою. Факт отримання ОСОБА_3 у позику додаткових коштів підтверджується також розпискою та заявою від 16 квітня 2013 року.

25 вересня 2013 року між тими самими сторонами було укладено правочин про внесення змін (додаткова угода) до договору позики від 25 вересня 2012 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди пункти 1, 2, 5 договору позики від 25 вересня 2012 року викласти у наступній редакції: «1. В порядку та на умовах, визначених Договором позики від 25.09.2012 року, на момент укладення даного Правочину про внесення змін до Договору позики від 25.09.2012 року, Позикодавець передав Позичальнику у власність грошові кошти у сумі 167 000 грн. (надалі іменується - «позика»), а Позичальник зобовязався повернути позику у визначений цим Договором, додатковими угодами до нього та Правочином про внесення змін до Договору позики строк. 2. Позика передана Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні Договору позики від 25.09.2012 року, додаткових угод до Договору позики від 25.09.2012 року та Правочину про внесення змін від 25.09.2013 року до Договору позики від 25.09.2012 року готівкою. 5. Сторони домовилися, що Позичальник поверне всю суму позики Позикодавцю до 25.09.2014 р.».

Пунктом 2 даного Правочину про внесення змін від 25 вересня 2013 року передбачено, що підписання цього Правочину Позичальником підтверджує факт одержання ним від Позикодавця позики у розмірі, визначеному в п. 1.1. цього Правочину.

Відповідно до п. 4 Правочину про внесення змін від 25 вересня 2013 року всі інші умови Договору позики від 25.09.2012 року залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобовязання.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 остаточно було зафіксовано суму позики станом на 25 вересня 2013 року в розмірі 167 000 грн., яку ОСОБА_3 зобовязувався повернути до 25 вересня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 25 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким останній поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_3 зобовязань за договором позики від 25 вересня 2012 року, а також будь-якими додатковими угодами та/або правочинами, що можуть бути укладені у майбутньому. Згідно умов даного договору у випадку порушення ОСОБА_3 обовязку за основним договором, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідають перед ОСОБА_1 як солідарні боржники. ОСОБА_5 відповідає перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за основним договором на суму 100 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п.5.1. договору позики повернення позики (її частини) підтверджується розпискою Позикодавця.

Як вбачається з пояснень позивача та його представника у визначений в договорі строк відповідач позику в повному обсязі не повернув, свої зобовязання за договором позики не виконав.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25 квітня 2017 року на рахунок позивача від відповідача ОСОБА_3 на виконання умов договору після 25 вересня 2013 року надійшло в загальній сумі 9 120 грн., що узгоджується з поданими відповідачем квитанціями про перерахування позивачу грошових коштів на виконання умов договору позики, та свідчить про невиконання відповідачем ОСОБА_3 свого обов'язку по поверненню боргу в повному обсязі та порушення договору позики.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.6 договору позики в разі прострочення повернення позики або її частини Позичальник зобовязується сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення та штраф в розмірі 20% від суми цього договору за кожен випадок прострочення.

Відповідно до п.7 договору позики в разі прострочення повернення позики або її частини Позичальник, крім штрафних санкцій, визначених п.6 цього Договору, зобовязується сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 365 % річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 ЦК України.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_3 25 вересня 2012 року, вбачається, що в результаті не виконання належним чином відповідачем своїх зобов'язання за договором станом на 26 квітня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 810 313 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 157 880 грн., пені 2 681 грн. 80 коп., штрафу 31 576 грн., відсотках річних 1 491 966 грн., інфляційним втратам 126 209 грн. 27 коп. Даний розрахунок суд визнає обґрунтований і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3

За таких обставин, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов'язання, суд приходить до висновку, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 25 вересня 2012 року у розмірі 1 810 313 гривень 07 копійок, та стягнення з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 25 вересня 2012 року у розмірі 100 гривень 00 копійок.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача та його представника про те, що ОСОБА_3 була повернута сума позики в значному більшому розмірі, зокрема і після 25 вересня 2013 року, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

За умовами ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, в дохід держави з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути 6 889 грн. 80 коп., а з відповідача ОСОБА_5 0 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованостізадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25 вересня 2012 року у розмірі 1 810 313 (один мільйон вісімсот десять тисяч триста тринадцять) гривень 07 копійок, яка складається з основного боргу у розмірі 157 880 (сто пятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, пені у розмірі 2 681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одна) гривня 80 копійок, штрафу у розмірі 31 576 (тридцять одна тисяча пятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок, відсотків річних у розмірі 1 491 966 (один мільйон чотириста девяносто одна тисяча девятсот шістдесят шість) гривень 00 копійок, та інфляційних втрат в розмірі 126 209 (сто двадцять шість тисяч двісті девять) гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25 вересня 2012 року у розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3в дохід держави судовий збір у розмірі 6 889 (шість тисяч вісімсот вісімдесят девять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5в дохід держави судовий збір у розмірі 00 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 травня 2017 року.

Суддя О.О. Першко