Номер провадження: 22-ц/785/1725/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Сегеди С.М.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області про зміну способу та порядку стягнення аліментів, стягнення заборгованості за аліментами ,стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 червня 2016 року,-

встановила:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу та порядку стягнення аліментів, стягнення заборгованості за аліментами ,стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10.08.2012 року ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати щомісячно на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 25.06.2012 року і до повноліття дитини тобто до 12.12.2024 р. Проте, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, не працює та не має стабільного заробітку, офіційного доходу. Внаслідок невиконання покладених на нього обовязків відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 18647,75 грн..

Позивач просила суд :

- змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.до повноліття дитини тобто до 12.12.2024 року ;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18647 грн. 75 коп.;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 5444 грн. 32 коп.;

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 500 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 червня 2016 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 серпня 2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 12 грудня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5444,32 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 500,00 гривень.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами не оскаржено, тому в цій частині позовних вимог ,колегія суддів законність та обґрунтованість рішення суду не перевіряє.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції посилався на те,що відповідач не працює ,а тому має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів суд першої інстанції посилався на обґрунтованість розрахунку ,який був наданий позивачем.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

З матеріалів справи вбачається , що за рішенням Іллічіського міського суду Одеської області від 10.08.2012 року ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати щомісячно на користь позивача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмір 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів),але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 25.06.2012 року і до повноліття дитини тобто до 12.12.2024 р.

Звертаючись до суду та заявляючи позовні вимоги про зміну порядку стягнення аліментів ,позивач посилалася на те, що відповідач не працює ,категорично не сплачує аліменти ,але має достатній заробіток .

Погоджуючись з обґрунтуванням позивача ,суд першої інстанції не повно встановив обставини справи ,не звернув уваги на те, що відповідач у період з 03.03.2011 року по 28.04.2014 року працював стропальником в ВАТ «Іллічівський завод залізобетонних виробів» , з 19.11.2014 року по 01.06.2015 року перебував на обліку центру зайнятості та отримував виплату по безробіттю, з 02.06.2015 року по 18.08.2015 року працював в ПП «Металлодом» на посаді заготовщика. З 07.04.2016 року працює на посаді підсобного робітника в ТОВ «Українська чорноморська індустрія», що підтверджується копією трудової книжки , довідкою про середній дохід № 526-16 від 29.06.2016 року ,індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.47,48-50,51-53).

Таким чином , у суду першої інстанції не було правових підстав для зміни способу та порядку стягнення аліментів.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення пені у розмірі 5444,32 грн. слід зазначити наступне.

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 5444 грн. ,позивач посилалася на власний розрахунок виходячи з того,що відповідач мав щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1194 грн.

Суд першої інстанції погодився з розрахунком позивача проте , задовольняючи в цій частині позовні вимоги позивача не звернув уваги на те, що такий розрахунок заборгованості виконаний позивачем ,а ні державним виконавцем та не звернув уваги на те, що відповідач з 19.11.2014 року по 01.06.2015 року перебував на обліку центру зайнятості та отримував виплату по безробіттю, з 02.06.2015 року по 18.08.2015 року працював в ПП «Металлодом» на посаді заготовщика та отримував відповідну заробітну плату . З 07.04.2016 року працює на посаді підсобного робітника в ТОВ «Українська чорноморська індустрія» та середня місячна заробітна плата відповідача становить у розмірі 2406,95 грн.

Матеріали справи не містять докази отримання відповідачем у період 2015-січень-березень 2016 року середнього доходу відповідачем в місяць у розмірі 1194 грн.

Наведений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті пені за несвоєчасну сплату аліментів є припущенням та спростовується копією трудової книжки відповідача, довідкою про середній дохід № 526-16 від 29.06.2016 року ,індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.47,48-50,51-53).

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну способу та порядку стягнення аліментів ,стягнення пені за прострочення сплати аліментів з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.309,316,319 ЦПК України, колегія суддів,- вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 червня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну способу та порядку стягнення аліментів , стягнення пені за прострочення сплати аліментів і в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу та порядку стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8