Справа № 523/9898/16-ц
Провадження №2/523/597/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Володимировичапро захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що 11 грудня 2015р., відповідач звернувся до Голови комісії з державних нагород України Одеської області ОСОБА_3, з листом, в якому виклав відомості, які не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, та ділову репутацію позивача. Позивач стверджує, що відповідач вже на протязі більше десяти років, систематично, спрямовано і навмисно розповсюджує відносно позивача завідомо брехливі відомості, які ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію. В листі до ОСОБА_3, відповідач стверджує, що:

«ОСОБА_1 Мордкович…прописав до квартири дружину, яка померла за 12 років до вселення». Позивач стверджує, що вищевказані відомості є недостовірними.

Вищевказані розповсюджені відомості відповідачем є такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. В звязку з чим, позивач просить визнати їх недостовірними. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень, виходячи з того, що відповідач вже на протязі більше ніж десяти років, системно, спрямовано, і навмисно розповсюджує відносно нього завідомо брехливі відомості, які ганьблять честь, гідність та ділову репутацію. Позивач є публічною людиною, а тому дії відповідача порушують нормальні життєві зв'язки і стосунки позивача з оточуючими людьми, впливає негативно на стан здоров'я позивача в такому віці.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що відомості, які ним вказані в листі до Голови комісії з державних нагород України Одеської області ОСОБА_3, відповідають дійсності. Він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу фактів, які викладені у його зверненні, проти всі його звернення фактично не розглядались.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що 11 грудня 2015р., ОСОБА_2 звернувся до Голови комісії з державних нагород України Одеської області (на той час) ОСОБА_3, з листом, в якому в тому числі були наступні відомості:

«ОСОБА_1 Мордкович…прописав до квартири дружину, яка померла за 12 років до вселення».

Суд вважає, що інформація, яка була розповсюджена ОСОБА_2, в листі до Голови комісії з державних нагород України Одеської області ОСОБА_3, є негативною, що принижує честь та гідність, а також порушує ділову репутацію позивача.

Так, відповідно Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1 встановлено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК ( 435-15 ) фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному громадянинові гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням такої інформації.

Згідно ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобовязана переконатися в її достовірності.

Суд вважає, що поширена інформація має негативний характер, оскільки принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача в громадській думці з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, ганьбить його, оскільки спонукає до засуджуючого ставлення до нього, як до особи ,яка вчинила неправомірні дії.

Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право на повагу гідності і честі закріплене у ст. 297 ЦК України. Відповідно до цієї норми закону гідність і честь фізичної особи є недоторканними і він має право звернутися до суду з позовом про їх захист. Згідно ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації і на право звернутися до суду з позовом про її захист.

В ч. 1 ст. 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, відповідно до якого згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання поширеної інформації недостовірною знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не доведені відповідачем як такі, що відповідають дійсності.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток полягає в приниженні честі, гідності і ділової репутації особи, у фізичному болі і стражданнях, яке особа випробовує у зв'язку з ушкодженням здоров'я, в душевних стражданнях, яке особа випробовує у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого. Моральний збиток відшкодовується грошима, майном або іншим способом.

Суд враховує міру фізичних і моральних страждань позивача, наявність довготривалої ситуації, погіршення загального і психічного стану здоров'я, підривання авторитету як керівника громадської організації. Разом із тим, вважає, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2016р., у справі 523/5/16-ц, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за поширення недостовірної інформації в розмірі 8 000,00 грн., є достатньою сатисфакцією за заподіяну в цілому моральну шкоду написаним та направленим ОСОБА_2, листом від 11 грудня 2015р., на імя Голови комісії з державних нагород України Одеської області ОСОБА_3,

Керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки визнання судом відомостей, розповсюджених відповідачем, недостовірними та зобовязання відповідача спростувати такі відомості є достатніми для задоволення вимог позивача з огляду на те, що позивач зловживаючи своїм правом на звернення до суду, намагається стягувати кошти за кожну окрему фразу викладену ОСОБА_2, в листі від 11 грудня 2015р.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2, та його представника на розпорядження Малиновської райадміністрації від 17.06.2003 року (а.с. 69) щодо надання квартири на склад з двох осіб: ОСОБА_1, та його дружина ОСОБА_4, (яка померла 01.03.1991 року), оскільки розпорядження не підтверджує реєстрації померлої особи в наданій ОСОБА_1, квартирі. Належним доказом реєстрації особи за місцем проживання є Довідка Ф-№1, Довідка адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, штамп про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України.

На підставі ст.ст. 23, 277, 280 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати відомості, які розповсюджені ОСОБА_2, які викладені в його зверненні до голови комісії з державних нагород України в Одеській області ОСОБА_3, від 11.12.2015р., в частині фрази: «ОСОБА_1 прописав до квартири дружину, яка померла за 12 років до вселення» - недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати в письмовій формі відомості які не відповідають дійсності і порочать честь, гідність та ділову репутацію шляхом письмового звернення до особи, на імя якої було направлено звернення від 11.12.2015р., у строк протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В решті вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: