Справа № 459/1113/16 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/595/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2-ОСОБА_6 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_6 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що ухвалючи рішення суд не врахував вимоги ч.2 ст.10 ЦПК України, якою передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відтак обов»язок про неможливість надання матеріальної допомоги синові, що продовжує навчання покладений саме на відповідача. Звертає увагу, що жодних доказів про неспроможність надавати матеріальну допомогу відповідач суду не надав, однак суд в даному випадку зайняв сторону відповідача чим порушив вимоги процесуального закону щодо безсторонності. Звертає увагу, що відповідач не сплачує аліменти призначені рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.09.2004 року до досягнення сином повіноліття у зв»язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 42 054,77 грн. та на підставі цього проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню відкритому за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.164 та ч.1 ст.382 КК України та в межах цього провадження було зроблено запит в Російську Федерацію про встановлення місця перебування відповідача та чи є він громадянином Російської Федерації. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони по справі в судове засідання не з»явилися, а тому відповідно до вимог статті 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на час навчання, але не більше як до 23-х років.

Відповідно до довідки №27/94148 від 01.09.2016 року виданої Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом, ОСОБА_5 з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року зарахований на навчання у Харківський національний автомобільно-дорожній університет на денну форму навчання та навчається на основі бюджету.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.09.2004 року вирішено стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Так як відповідач по справі ОСОБА_4 ухилявся від сплати аліментів, у нього утворилася заборгованість по таких в сумі 42054,77 грн.

Згідно копії заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.07.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 14.02.2014 року по 23.02.2016 року у розмірі 6 3332,01 грн.

Відповідно до копії розрахункової заборгованості від 01.04.2016 року, виданої Червоноградським ВДВС за ОСОБА_4 станом на 23.02.2016 року рахується заборгованість по аліментах в розмірі 49 096,89 грн.

Відповідно до статі 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із вимог ст.199 СК України, а саме чи можуть батьки, зокрема, відповідач, надавати матеріальну допомогу на час навчання та з вимог ст.182 СК України, яка зобов»язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати матеріальне становище платника аліментів.

Із висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не проживає в Україні. Позовні вимоги пред»явлені до нього за останньою відомою адресою його місця проживання.

З копії листа прокуратури Львівської області № 04/2/2-135-15 від 05.10.2015 року встановлено, що відносно ОСОБА_4( відповідача по справі) триває досудове розслідування за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.164, ч.1 ст.382 КК України, відомості щодо якого внесено в ЄР досудових розслідувань № 0000345 від 26.02.2014 року та в межах зазначеного провадження зроблено запит у РФ про встановлення місця проживання ОСОБА_4 та чи не є він громадянином Росії. Відомості з приводу вище зазначеного у суду відсутні.

На час поступлення дитини на денну форму навчання, позивачці ОСОБА_2 слід було врахувати, що місце перебування відповідача їй невідоме, має місце значна заборгованість останного по аліментах, яка ще не виплачена до досягнення дитиною віку до 18 років, а тому із врахуванням вище зазначеного слід було врахувати свої можливості та не травмувати сина та ставити його перед фактом неспроможності батька допомогти синові у навчанні.

Відповідно до статті 60 п.4 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині, що відповідач повинен спростовувати неможливість сплати аліментів на час навчання дитини.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останніх інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що позивачкою подано тільки докази щодо відповідача з приводу несплати аліментів та заборгованості, яка утворилася та дані, що син ОСОБА_5 навчається на денній державній формі навчання, без зазначення стипендії яку отримує, які доходи має позивачка, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно приписів статті 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2- ОСОБА_6 в і д х и л и т и .

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сил из моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розглядц цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин