Справа № 126/2165/16-ц Провадження № 22-ц/772/1829/2017Головуючий в суді першої інстанції Гуцол В. І.
Категорія 2Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Марчук В.С., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 03.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в лютому 2013 року відповідачі отримали від нього 10,5 т насіння соняшника, однак розрахунок за отриманий соняшник не провели. Вказана обставина відповідачами не заперечувалась і підтверджується їхніми показаннями в кримінальному провадженні №0000742 від 10.07.2013 року. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, який не укладав відповідач умисно для власного збагачення. Позивачем зазначено, що відповідачі не повертають йому ні насіння соняшнику, ні його вартості, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачів вартість безпідставно набутого ними майна - 10 500 кг насіння соняшнику, вартість котрого на час розгляду справи становить 10 500 грн. за одну тонну, а саме 110 250 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 03.05.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 250,00 (сто десять тисяч двісті п'ятдесят) грн. вартості безпідставно набутого майна.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2017 року судове засідання у справі проводилось в режимі відеоконференції, особу ОСОБА_3 та його представника було встановлено відповідною службовою особою Бершадського районного суду Вінницької області.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 в лютому 2013 року без законних на те підстав набула за рахунок ОСОБА_3 10 500 кілограм насіння соняшника, які на час розгляду справи повернути неможливо, оскільки ОСОБА_2 його реалізувала, відтак з останньої підлягає стягненню на користь позивача його вартість в розмірі 110 250,00 грн., при цьому в задоволенні вимог до ОСОБА_4 відмовлено з підстав, що він не набував майна за рахунок позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в лютому 2013 року відповідачка ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_3 10 500 кг насіння соняшника без будь-яких передбачених законом правових підстав, що підтверджується постановою слідчого СВ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області про закриття кримінального провадження від 27.09.2014 року.

Зі змісту постанови слідчого СВ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області про закриття кримінального провадження від 27.09.2014 року вбачається, що допитана в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що наприкінці лютого 2013 року до неї зателефонував її брат ОСОБА_4 та повідомив, що у с. Поташня є особи, які займаються вирощуванням с/г культур та бажають продати зерно соняшника. Оскільки вона займається реалізацією насіння соняшника, вона погодилась придбати зерно та сказала, що згодом пришле автомобіль «Камаз» з водієм, який здійснить загрузку вказаного зерна. В кого саме необхідно було забрати зерно, вона не знала. Спочатку автомобіль приїхав та загрузив зерно у деяких людей. Згодом її брат знову зателефонував до неї та повідомив, що необхідно було забрати зерно у ще двох людей, оскільки за перший раз вони продати його не встигли. Вона сказала брату, що їй вже не потрібно зерно і вона може його не продати потім, але він її попросив допомогти вказаним людям, тому вона погодилась. Згодом вона знову відправила автомобіль «Камаз» у с. Поташня і вказаний автомобіль був з причепом. Загалом в цей раз загрузили біля 7 тонн зерна у одного чоловіка та біля 10 тонн у іншого. Розрахуватись з ними вона мала згодом, коли реалізує вказане зерно. З особами, у яких вона купувала зерно перший раз, вона розрахувалась відразу, а з цими, у яких придбала другий раз, як їй стало відомо ОСОБА_5 та ОСОБА_3, вона розрахуватись так і не змогла, оскільки їй ще не повернули кошти за їх зерно. Десь у червні 2014 року вона повернула 20 000 гривень ОСОБА_5, і інші кошти віддасть згодом, коли розрахуються з нею. З ОСОБА_3 вона також ще не розраховувалась та також поверне йому кошти згодом, коли розрахуються з нею. Будь-якої мети заволодіти шахрайським шляхом вказаним зерном у неї не було та з цими особами вона не розрахувалась лише у зв'язку з тим, що їй кошти також не повернули. Також вона наголосила, що спочатку коли її брат звернувся з проханням придбати зерно ще і у ОСОБА_3 та ОСОБА_5, вона сказала, що зерна їй вже не потрібно, однак послухала його через те, що він її попросив. Якби ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продали зерно в перший раз разом з усіма, то таких би проблем не виникло, а оскільки за їх зерно їй кошти також не повернули, то змоги повернути їм кошти у повній мірі вона на даний час не має. Згодом кошти, які вона їм винна за реалізацію зерна, вона обов'язково поверне.

Аналогічні пояснення містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_2 від 23.09.2014 року в кримінальному провадженні №000074 по факту заволодіння нею зерном соняшника.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про стягнення вартості безпідставно набутого майна, обґрунтовану тим, що відповідачі в лютому 2013 року отримали від нього 10,5 т насіння соняшника, при цьому не повернули йому ні насіння соняшнику, ні його вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З матеріалів справи видно, що відповідно до довідки №24 від 21.04.2017 року, виданої СТ «ВІО-РИНОК», станом на 21.04.2017 року вартість насіння соняшника становить 10 500 грн. за 1 тонну.

Крім того, згідно довідки №852 від 27.09.2016 року, виданої Поташнянською сільською радою Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_3 користується належним йому земельним паєм розміром 1,34 га, земельним паєм розміром 1,40 га, належним його дружині, земельними паями розмірами 1,5536 га та 1,56 га, належними ОСОБА_6.

Із показань свідків, допитаних при розгляді справи в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_3 здійснює обробіток землі (паї), з яких він зібрав насіння соняшника та продав його ОСОБА_2, від імені якої діяв її брат ОСОБА_4, при цьому свідки зазначили, що вони безпосередньо допомагали ОСОБА_3 повантажити на автомобіль «Камаз» насіння соняшника в кількості 10 500 кг, проте ОСОБА_2 за отримане у нього насіння соняшника не розрахувалась.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 безпідставно заволоділа належним ОСОБА_3 насінням соняшника в розмірі 10 500 кг в розумінні ст. 1212 ЦК України, яке реалізувала та не сплатила позивачу кошти за отримане у нього майно.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що ОСОБА_2 визнавала факт отримання від ОСОБА_3 насіння соняшника, що підтверджується протоколом допиту свідка від 23.09.2014 року, при цьому була попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання та ст. 385 КК України за відмову свідка від давання показань.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 250,00 грн. вартості безпідставно набутого майна, при цьому вірно визначив, що вимоги до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, оскільки останній майна за рахунок позивача не набував.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що провадження у справі підлягає закриттю в порядку п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, не може бути прийняте до уваги, оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року ОСОБА_3 було відмовлено у стягненні грошової суми по договору купівлі-продажу з тих підстав, що між сторонами не був укладений письмовий договір про купівлю насіння соняшника, тоді як в даному випадку ОСОБА_3 звернувся з інших підстав, а саме щодо стягнення вартості безпідставно набутого майна в порядку ст. 1212 ЦК України.

Щодо посилань на відсутність укладення будь-яких договорів купівлі-продажу з позивачем і прийняття від нього у свою власність будь-якого товару, то судова колегія звертає увагу, що в даному випадку судом першої інстанції беззаперечно встановлено та підтверджено показаннями свідків, що відбулась передача насіння соняшника ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_2, при цьому остання сама визнала факт прийняття майна, що вбачається із протоколу допиту її як свідка в рамках кримінального провадження.

Також, безпідставними є посилання на те, що позивачем не доведено обставин щодо факту вирощення ним насіння соняшника в кількості 10 500 кг, оскільки матеріалами справи підтверджено факт перебування в користуванні позивача земельних ділянок, що належать йому та іншим особам, а також вирощування на вказаних землях насіння соняшника.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 03.05.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом: