Справа № 472/1064/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2017 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

законного представника

неповнолітньої ОСОБА_4,

прокурора Морозова Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_5, треті особи: Ставківська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області, про відібрання неповнолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтувала тим, що позивач є бабусею неповнолітньої ОСОБА_6, а її матір'ю є відповідач ОСОБА_5 Відповідач разом з дочкою до 2015 року проживала в с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області. В серпні 2015 року поїхала на роботу за кордон, а дочка залишилась проживати разом з позивачкою у с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, де й проживає до цього часу. З часу виїзду за кордон відповідач вихованням дитини не займається, матеріально її не забезпечує, не цікавиться її життям та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач самостійно виховує та утримує онуку. В зв'язку з цим просить позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки та призначити позивача опікуном.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні змінили позовні вимоги, просили відібрати від ОСОБА_5 її неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та передати ОСОБА_6 позивачці, та стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі ? усіх видів її доходів.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду не надала.

Представник третьої особи Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Аббасов К.А. в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, позов підтримують повністю.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги про відібрання дитини підтримала повністю.

Прокурор Морозов Д.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, позовні вимоги вважав обґрунтованими.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 в присутності представника органу опіки та піклування ОСОБА_4 повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

В судовому засіданні встановлено, що матір'ю неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 22.05.2002 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Оскільки ОСОБА_5 в шлюбі не перебувала дані про батька в свідоцтві про народження були записані з її слів.

Відповідач ОСОБА_5 до 2015 року проживала разом з дочкою ОСОБА_8 в с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області та співмешканцем, ОСОБА_9. З вересня 2015 року відповідач ОСОБА_5 виїхала до Росії залишивши свою неповнолітню доньку на утримання співмешканця.

Згідно довідки Широколанівської сільської ради № 42/04-03 від 25.01.2017 року ОСОБА_5 зареєстрована в с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області, однак з вересня 2015 року не проживає.

З вересня 2016 року неповнолітня ОСОБА_6 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується довідками Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 1952 та № 1953 від 03.11.2016 року.

З вересня 2015 року по даний час відповідач не приймає участі у вихованні, навчанні та утриманні своєї доньки, спілкувалась з донькою лише один раз в телефонному режимі, не цікавиться життям доньки та її здоров'ям. ОСОБА_6 повністю знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_1, яка піклується про її матеріальне забезпечення, навчання, її фізичний розвиток та здоров'я.

На підставі вищевказаного, актів обстеження умов проживання дитини у бабусі, які наявні в матеріалах справи, розгляду клопотання служби у справах дітей про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, органом опіки та піклування було прийнято рішення та надано висновок від 31.01.2017 року № 63/22-01-02/10 про доцільність відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відібрання неповнолітньої ОСОБА_6 у її матері ОСОБА_5 у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ОСОБА_5 з 2015 року по даний час не приймає участі у вихованні доньки ОСОБА_6, виявляє стійке небажання у виконанні батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Протягом зазначеного періоду відповідачка ОСОБА_5 без поважних на те причин не спілкується з дочкою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачкою ОСОБА_5 від виховання дитини. Тому, суд приходить до переконання в необхідності відібрання неповнолітньої ОСОБА_6 у її матері ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав та передати її позивачу.

Відповідно до положень ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, відомості про свої доходи не надала, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164-167 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3, ст. ст. 10, 60, 212 - 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відібрання неповнолітньої дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати від ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, без позбавлення її батьківських прав.

Передати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, бабі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2016 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселиівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О.