Ухвала

іменем україни

27 лютого 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Агенції нерухомості «Стандарт-плюс» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що оспорюваний договір був укладений щодо частини будинку АДРЕСА_1, право власності на 40% частки якої належало їй, а тому для укладення такого договору потрібна була її згода, якої позивач не надавала. Зазначала, що оспорюваний договір за своєю правовою природою є попереднім договором купівлі-продажу відповідної частки будинку, а договір завдатку, як спосіб забезпечення зобов'язання може бути укладений тільки за наявності основного зобов'язання.

На підставі вказаного вище, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати недійсним договір завдатку від 22 грудня 2006 року № 4/Л, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заявником подано касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, проте до касаційної скарги додано заяву про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин пропуску строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені в заяві доводи та долучені докази свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що для укладення оспорюваного договору не потрібна була передбачена ст. 369 ЦК України згода всіх співвласників, оскільки на підставі оспорюваного договору ні для сторін цього договору, ні для інших осіб не виникли правові наслідки щодо об'єкта продажу, в тому числі і для позивача, тому оспорюваний договір не порушує прав та інтересів ОСОБА_2

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року, ухвали апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Агенції нерухомості «Стандарт-плюс» про визнання договору недійсним відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова