Справа № 569/6519/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м. Рівне,-

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар Довбенко Г.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 листопада 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач змінив місце роботи та місце проживання, мотивуючи це тим, що його нічого не тримає. До теперішнього часу відповідач надавав частково кошти на шкільні потреби дитини, однак ці надходження є значно меншими від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити.

В судове засідання відповідач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 18 травня 2017 року подав заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити позов.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач та відповідач перебували в шлюбі з 07 листопада 2008 року (а.с. 4).

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.

Статтею 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу.

Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів ) боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180-183 Сімейного кодексу України, статтями 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів ), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.04.2017 року до його повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 640 ( шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина