Справа №489/7918/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Банк звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просив стягнути на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит (далі договір) в сумі 16226,89 дол. США в звязку з порушенням відповідачем умов цього договору і понесені судові витрати.

У вересні 2016 року Банк звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у сумі 16004,65 дол. США, пені в сумі 2215,00 дол. США та штраф у сумі 8145,45 грн.

У лютому 2017 року Банк уточнив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у сумі 16004,65 дол. США, пені в сумі 56336,47 грн. та три проценти річних у сумі 8145,45 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

31 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», назву якого змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 було укладено договір № 1255-І, відповідно до якого банк зобовязується надати останньому на умовах цього договору грошові кошти в сумі 55000,00 дол. США на придбання квартири, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 55000,00 дол. США, строком до 31.10.2027 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних в порядку (п. п. 1.1, 1.2).

Повернення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами та сплачувати проценти згідно графіку (п. 1.5).

Згідно пункту 1.12 договору позичальник повинен сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 0,05%.

На підставі пункту 5.2. договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

17 листопада 2008 року додатковим договором № 1 до первісного договору від 31 жовтня 2008 року були внесені зміни щодо розміру сплати процентів за користування кредитом (а.с. 28).

Додатковим договором № 1255-І/2 від 17 травня 2012 року внесені зміни до пункту 1.5 первісного договору (а.с. 30).

Відповідач систематично порушує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту з усіма складовими, а з березня 2015 року припинив погашення кредиту (а.с. 98-100).

Згідно пункту 4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, Банк має право вимагати дострокового повернення нарахованих процентів та інших платежів за цим договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості загальний борг ОСОБА_1 перед Банком складає 16004,65 дол. США, з них 14582,70 дол. США заборгованості по основному боргу по кредиту, 1358,71 дол. США заборгованості по процентам, 63,24 дол. США комісії, а також 56336,47 грн. пені та 8145,45 грн. три проценти річних.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет).

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-1680цс15, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

З договору вбачається, що виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (п.1.1), кредит надавався в іноземній валюті (меморіальний ордер від 31.10.2007 року, а.с. 31), у Банка наявна генеральної ліцензії на використання іноземної валюти (а.с. 8).

Враховуючи вищевказане, є всі підстави для стягнення основного боргу за договором в іноземній валюті.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені Банком судові витрати при зверненні до суду в сумі 7048,01 грн.

Керуючись ст. 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з ОСОБА_1 16004,65 доларів США, пеню 56336,47 грн., три відсотки річних 8145,45 грн., судовий збір 7048,01 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький