Справа № 625/35/17
Провадження № 2/625/38/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

18 травня 2017 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Скляренка М.О.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що йому на підставі договору дарування належить жилий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, і за вказаною адресою, крім нього та його дітей, зареєстрована ще й відповідачка - ОСОБА_3, яка, покинувши житло добровільно, з 01 жовтня 2015 року у будинку не проживає, її особистих речей у будинку немає.

Також, позивач зазначив, що незважаючи на те, що відповідачка у будинку не проживає йому доводиться оплачувати за неї всі витрати на комунальні послуги і при цьому, не має можливості скористатися правом на отримання субсидії, позаяк при вирішенні цього питання враховуються доходи всіх, хто зареєстрований в будинку.

Крім того, позивач вказав, що він як власник має всі права щодо користування, володіння та розпорядження своїм майном, але наявність реєстрації у його будинку сторонньої особи обмежує його права як власника, а тому він не бажає щоб відповідачка була зареєстрована у його будинку.

На підставі цього, ОСОБА_2 як власник відповідного житлового будинку просить суд визнати відповідачку особою, що втратила право користування цим житловим будинком.

Позивач та його представник в судовому засіданні наполягли на задоволенні позову та надали свої пояснення з приводу заявлених вимог.

Так, позивач та його представник пояснили, що в жовтні 2015 року відповідачка припинила проживати у будинку, розташованому за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, що згідно договору дарування на праві приватної власності належить позивачеві. Як запевнили суд позивач та його представник, відповідачка припинила проживати за вказаною вище адресою з тих підстав, що вона припинила сімейні відносини із позивачем та, забравши всі свої речі із будинку, переїхала до іншого постійного місця проживання, де живе із іншим чоловіком, з яким вони очікують дитину, та більше в будинку, в якому зареєстроване місце її проживання, не перебувала.

Відповідачка ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, при цьому до канцелярії суду подала заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову вона заперечує, та просила суд розгляд справи провести за її відсутності. (а.с. 32).

Крім того, 04 квітня 2017 року відповідачка до канцелярії суду подала письмові заперечення на позовну заяву, в яких, зазначила, що 30 вересня 2005 року у період шлюбу із позивачем ними за спільні кошти придбаний будинок, що розташований за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, однак покупцем за договором його купівлі-продажу була мати позивача ОСОБА_4, яка в подальшому, 27 листопада 2007 року подарувала цей будинок своєму синові ОСОБА_2.

Також, позивачка в запереченнях вказала, що на той час жилий будинок був недобудованим і, перебуваючи у шлюбі із позивачем, вони разом та за спільні кошти здійснили ряд будівельно-ремонтних робіт в будинку, і що 22 грудня 2015 року відповідним судовим рішенням шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано.

Крім того, не надавши ніяких належних і допустимих доказів, ОСОБА_3 в запереченнях зазначила, що в провадженні Коломацького районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину вищевказаного житлового будинку.

З огляду на що просила у задоволенні позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком відмовити.

Також, не заявляючи як окреме клопотання, ОСОБА_5 у запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 просила провадження у цій справі зупинити до вирішення іншої цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину вищевказаного житлового будинку.

Вказана позиція відповідачки судом була розцінена як клопотання про зупинення провадження у справі, за результатами розгляду якого усною ухвалою суду відмовлено у зупиненні провадження у справі, з тих підстав, що відповідачкою не доведено належними і допустимими доказами тієї обставини, що у провадженні суду перебуває справа за її позовом про визнання за нею права власності на частину будинку, в якому вона продовжує бути зареєстрованою, а також із тих підстав, що наявність такої нерозглянутої справи ніяким чином не перешкоджає розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позаяк у випадку задоволення її позову і визнання за нею права власності на частину будинку, вона набуде права користування не всім будинком, а лише частиною жилого приміщення.

Представник залученої судом у якості третьої особи Коломацької селищної ради Коломацького району Харківській області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому селищний голова ОСОБА_2 надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності представника Коломацької селищної ради Коломацького району Харківській області (а.с. 41).

Заслухавши думку позивача та його представника, врахувавши позицію відповідачки, викладену у її заяві та запереченнях, а також думку третьої особи, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та доцільність задоволення заявленої позивачем вимоги.

Так, відповідно до умов договору дарування жилого будинку, укладеного 27 листопада 2007 року та посвідченого цього ж дня нотаріусом Коломацької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар жилий будинок, розташований за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135 (а.с.05).

Згідно інформації Коломацького районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області від 01 березня 2017 року за вих. № 41/164 здійснена реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_3 за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Комсомольська (колишня назва - Грушевського), 135 (а.с.15).

Із акту, складеного 30 січня 2017 року депутатом Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області в присутності свідків сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, але за цією адресою фактично не проживає з 01 жовтня 2015 року і у будинку відсутні будь-які її особисті речі (а.с.09).

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, що набрало законної сили 13 січня 2016 року, розірвано шлюб, укладений 02 вересня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що в 2007 році вона подарувала своєму синові жилий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, і на той час її син перебував у шлюбі із ОСОБА_3, від якого у них є троє спільних дітей. Також, свідок пояснила, що в 2015 році відповідачка почала створювати близькі стосунки із іншим чоловіком, і у жовтні 2015 року, забравши свої особисті та інші речі, перебралася жити в інше місце, де й зараз проживає із новим чоловіком, з яким вони очікують спільну дитину. Також, свідок пояснила, що із жовтня 2015 року відповідачка постійно відсутня за місцем своєї реєстрації і житлом за такою адресою не користується.

Згідно довідки за № 1, виданої 28 березня 2017 року лікарем ОСОБА_9 (а.с.35), ОСОБА_3 перебуває на обліку в поліклініці Коломацької РРЛ із діагнозом: "вагітність - 25 тижнів".

У відповідності до вимог ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї, жиле приміщення зберігається за ними протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

За правилами ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого

проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Однак, як зазначалося вище, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла

Відповідачка, будучи членом сімї власника жилого будинку позивача, припинила користуватися жилим приміщенням за власним бажанням, тобто із причин, які у розумінні ст. 71 ЖК Української РСР та ст. 405 ЦК України не є поважними, і не проживає за місцем своєї реєстрації із жовтня 2015 року, тобто понад один рік, ніяких домовленостей з приводу користування ОСОБА_3, яка із 13 січня 2016 року не є членом сім'ї ОСОБА_2, відповідним житловим будинком не досягалося, а тому відповідачка має бути визнаною такою, що втратила право користування будинком, що належить на праві приватної власності позивачеві.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд вважає за необхідне покласти на відповідачку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: Харківська область, селище Коломак, вулиця Грушевського, 135, що на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В апеляційному порядку рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, проте не були присутніми під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М. О. Скляренко