Справа №173/2238/16-ц
Провадження №2/173/166/2017
15.02.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
представників третьої особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
прокурора Скасківа І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, комунальний заклад «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР»,
Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_4, звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_5 має малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження зроблено у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина перебуває у КЗ «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР». З 1 вересня 2014 року ОСОБА_5 дитину не відвідувала, не цікавилася її станом здоровя, успіхами у навчанні, не надавала матеріальної допомоги, не приймала участі в її вихованні. За час проживання на території Водянської сільської ради ОСОБА_5 характеризувалась негативно, зловживала спиртними напоями, не працювала. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_5 щодо його малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з неї аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що в 2013-2014 роках ОСОБА_5 проживала на території Водянської сільської ради без реєстрації разом з дитиною ОСОБА_4. В будинку не було створено умов для проживання дитини. У звязку з чим відповідач віддала ОСОБА_4 до інтернату. Потім вона переїхала до м.Дніпропетровська і з того часу не поверталася. Також у відповідача є ще двоє дітей, щодо однієї дитини вона позбавлена батьківських прав, іншу дитину вона лишила ще в пологовому будинку. Неналежне виконання батьківських обовязків відповідач пояснювала завжди відсутністю коштів.
Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні в присутності педагога суду пояснив, що його мати віддала в інтернат, там він пішов до школи і проживає в інтернаті вже четвертий рік. Раніше він проживав разом з мамою та сестрою. Спочатку мама його відвідувала, проте останній раз він бачив її ще в другому класі. Більше вона не приїжджала, не телефонувала, нічого йому не купувала.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_4 був влаштований до навчально-реабілітаційного центру за заявою матері. Вона вже тривалий час дитиною не цікавиться, а тому позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального закладу освіти «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» в судовому засіданні суду пояснила, що малолітній ОСОБА_4 був влаштований до навчально-реабілітаційного центру за заявою матері ще в лютому 2013 року. Протягом 2013 року вона відвідувала сина, а потім припинила. Вона не телефонувала, ніяких коштів на утримання дитини не передавала, нічого йому не купувала та взагалі не цікавилася його життям. Зараз хлопчик фактично залишився без батьківського піклування, тому в інтересах дитини буде позбавити батьківських прав відповідача щодо ОСОБА_4.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважаючи заявлені вимоги органу опіки та піклування законними та обґрунтованими, з огляду на те, що ОСОБА_5 злісно не виконує свої батьківські обовязки, не займається вихованням та утримання своєї малолітньої дитини, фактично залишила його в інтернаті та вже декілька років не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, що, на його думку, може бути підставою для позбавлення її батьківських прав.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, в тому числі думку малолітнього ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
18 листопада 2005 року народився ОСОБА_4, батьками якого згідно зі свідоцтвом про народження є: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.12). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька дитини записано за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13).
Згідно з повідомленням КЗО «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 з 15 лютого 2013 року перебуває в цьому комунальному закладі. З 1 вересня 2014 року мати дитини, ОСОБА_5, сина не відвідує, не цікавиться його успіхами в навчанні, станом здоровя, не надавала матеріальної допомоги, не приймала участі у вихованні та навчанні (а.с.10). Теж саме підтверджується актом щодо відвідування батьками або рідними вихованця НРЦ від 17 жовтня 2016 року (а.с.11). Аналогічні відомості зазначено в листі Служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 жовтня 2016 року (а.с.9).
Згідно з висновком про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_4 має порушення психологічного розвитку (а.с.15), проте його мати байдуже ставиться до його життя, в тому числі до стану здоровя, що підтверджується психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_4 (а.с.14).
За останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 характеризувалася негативно, вихованням дітей не займалася, вела аморальний спосіб життя, що підтверджується довідкою-характеристикою від 23 листопада 2016 року (а.с.5).
Також суд приймає до уваги, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав щодо її іншої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37-40).
Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради № 10 від 1 листопада 2016 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо її малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16-17).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані турбуватися про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обовязки утримувати дітей до досягнення повноліття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сімї якої проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 свідомо не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї малолітньої дитини, оскільки вже тривалий час не відвідує сина, не цікавиться його життям. не приймає жодної участі у його вихованні та утриманні, враховуючи те, що вона раніше вже була позбавлена батьківських прав щодо своєї молодшої дитини, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення її батьківських прав, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування є законними та обґрунтованими.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує обовязки по утриманню своєї дитини, добровільно допомогу на його утримання не надає.

Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у виді частки від її заробітку (доходу), а тому позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, виходячи з розміру ставок судового збору як за вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164, 166, 181 - 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо її малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від у від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 8 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) судовий збір на користь держави в сумі 1280 грн.

Після набрання рішення суду законної сили його копію направити до Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян (актовий запис про народження ОСОБА_4 від 8 листопада 2006 року № 1465).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко