АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2495/15-ц Номер провадження 22-ц/786/42/17Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Пікуля В.П., Кривчун Т.О.,

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року та додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про скасування державної реєстрації автомобіля, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, УДАІ МВСУ в Полтавській області, в якому з урахуванням неодноразово поданих уточнень остаточно просила скасувати державну реєстрацію автомобіля OPEL VIVARO, 2004 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2, яка була здійснена 23.09.2014 року органами РЕР УДАІ МВС України в Полтавській області за ОСОБА_6 і підтверджена свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 23.09.2014 року; витребувати з чужого незаконного володіння відповідача і повернути їй автомобіль OPEL VIVARO, 2004 року випуску, днз НОМЕР_2, у комплектності поставки заводу виробника автомобіля, двома пультами керування системою сигналізації, з державними номерними знаками та документами про державну реєстрацію автомобіля; зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 здійснити всі передбачені діючим законодавством України дії з державної реєстрації автомобіля OPEL VIVARO, 2004 року випуску, днз НОМЕР_2 на двох законних співвласників відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2015 року: надати до територіального сервісного центру 5343 МВС України вказаний транспортний засіб (далі - ТЗ) для його огляду та перевірки справжності ідентифікаційних номерів вузлів і агрегатів ТЗ та реєстраційних документів на нього; надати його експерту МВС для огляду та перевірки справжності ідентифікаційних номерів вузлів і агрегатів ТЗ та реєстраційних документів на ТЗ; оформити підписати та подати до територіального сервісного центру 5343 МВС України заяву для реєстрації вказаного ТЗ за співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, свої підписи у заяві засвідчити нотаріально; додати до заяви оригінал свідоцтва про реєстрацію вказаного ТЗ, копію, реєстраційної картки, оригінал внутрішнього паспорту громадянина України та засвідчену заявником копію всіх його сторінок та судові рішення.

Державну реєстрацію ТЗ провести за власником ОСОБА_2 При цьому відомості стосовно другого співвласника автомобіля ОСОБА_4 у свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначити у графі «Особливі відмітки» - зробити запис про те, що ОСОБА_4 має право керувати та є співвласником. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ та державні номерні знаки на автомобіль видати на руки співвласнику ОСОБА_2

Також просила стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. з кожного відповідача.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про скасування державної реєстрації автомобіля, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_6 і повернуто позивачці ОСОБА_2 автомобіль OPEL VIVARO, 2004 року випуску, тип пального D, колір жовтий, об'єм двигуна 1870, кузов НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4.

Зобов'язано ОСОБА_6 здійснити всі передбачені діючим законодавством України дії з державного реєстрації автомобіля OPEL VIVARO, 2004 року випуску, тип пального D, колір жовтий, об'єм двигуна 1870, кузов НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4 на двох законних співвласників, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3000,00 грн. моральної шкоди.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про скасування державної реєстрації автомобіля OPEL VIVARO, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, яка здійснена 23.09.2014 року органами РЕР УДАІ МВС України в Полтавській області за ОСОБА_6 і підтверджена свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 23.09.2014 року та зобов'язання здійснити державну реєстрацію транспортного засобу за власником ОСОБА_2, при цьому відомості стосовно другого співвласника автомобіля ОСОБА_4 у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначити у графі «Особливі відмітки» - зробити запис про те, що ОСОБА_4 має право керувати та є співвласником. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та державні номерні знаки на автомобіль видати співвласнику ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору, 1750,00 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору, 3500,00 грн. витрат на правову допомогу.

З рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року та додатковим рішенням суду від 14 листопада 2016 року не погодились відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які у поданій апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права прохають скасувати рішення місцевого суду від 29 вересня 2016 року в частині задоволених вимог та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Крім цього, прохають скасувати додаткове рішення як похідне від основного.

В апеляційній скарзі на основне рішення посилаються на те, що суд зобов'язаний був закрити провадження у справі, оскільки рішенням суду вже було вирішено спір та відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про вилучення автомобіля у відповідачів та передачі його позивачу.

Посилаються на те, що суд не застосував до правовідносин положення ст. 388 ЦКУ, на яку послався в рішенні, та не визначив, яким набувачем спірного майна є ОСОБА_6

Вказують, що не визнавали ту обставину, що чинять перешкоди ОСОБА_2 у користуванні спірним майном.

Вважають, що реєстрація транспортного засобу за позивачем порушує права іншого співвласника, а підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, її представника, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_4, їх представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги необхідно відхилити з підстав передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 31.03.1995 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. У квітні 2010 року ними за спільні кошти придбано автомобіль Opel Vivaro, право власності на який в органі РЕР ДАІ МВС України за спільною домовленістю було зареєстроване за ОСОБА_4 24.04.2010 року (т. 1 а.с. 17, 18).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (т. 1 а.с. 19).

Установлено, що 23.09.2014 року ОСОБА_4 продав спірний автомобіль своєму батькові ОСОБА_6, за яким проведено державну реєстрацію спірного автомобіля за та видане відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 23 вересня 2014 року (т.1 а.с. 20).

В подальшому, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року та рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2015 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнано по 1/2 частки права власності на автомобіль Opel Vivar.

Крім цього, визнано недійсним договір комісії від 23.09.2014 року, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» та ОСОБА_4 про відчуження спірного автомобіля; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23.09.2014 року, укладений між ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» та ОСОБА_6 про відчуження спірного автомобіля (т. 1 а.с. 22-29).

Також судом установлено, що на даний час автомобіль зареєстровано за ОСОБА_6 та фактично перебуває у його володінні, ОСОБА_4 користується цим автомобілем з дозволу ОСОБА_6, а відповідачі перешкоджають позивачу фізично користуватися спірним автомобілем, не надають його позивачу та відмовляються здійснити його перереєстрацію.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд, з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивач за рішенням суду є власником ? частини спірного автомобіля, оскільки укладений з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна у судовому порядку визнаний недійсним, а факт реєстрації за ним вказаного автомобіля жодних юридичних прав для відповідача не породжує та може бути змінений шляхом вирішення питання власниками про перереєстрацію спірного майна.

Крім цього, місцевий суд виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4, який не здійснює перереєстрацію спірного автомобіля та утримує належний позивачці автомобіль, чиняться перешкоди в користуванні вказаним майном, що також завдало позивачу душевні страждання.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Вiдповiдно до статтi 41 Конституцiї України та пункту 2 частини першої статтi 3, ст.ст. 317,319,321 ЦК України, нiхто не може бути позбавлений права власностi чи обмежений у його здiйсненнi, крiм випадкiв, встановлених Конституцiєю та законом.

Власник володiє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-якi дiї, якi не суперечать закону, проте при здiйсненнi своїх прав та виконаннi обов'язкiв власник не може завдавати шкоди правам, свободам iнших осiб, iнтересам суспiльства i зобов'язаний додержуватися моральних засад суспiльства.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім цього, способи захисту права власності визначені статтями 387, 388 ЦК України.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави встановленні частиною 1 статті 1212 ЦК України де зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Крім того, статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вірно встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2 в частині витребування спірного автомобіля з чужого незаконного володіння ОСОБА_6, який не є його власником, оскільки договір купівлі-продажу вказаного автомобіля визнано недійсним у судовому порядку. Та, у відповідності до положень ст.ст. 387,388 ЦКУ, дійшов висновку про повернення вказаного майна у володіння позивача ОСОБА_2

Також, встановивши, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачу у здійсненні права власності на автомобіль, зокрема, щодо його перереєстрації, місцевий суд обґрунтовано задовольнив позов про зобов'язання здійснити всі передбачені діючим законодавством України дії з державної реєстрації автомобіля OPEL VIVARO, 2004 року випуску, днз НОМЕР_2 на двох законних співвласників відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2015 року.

Крім цього, з урахуванням встановлених по справі обставин, наданих сторонами доказів та роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, яка з урахуванням характеру та обсягу завданих позивачеві душевних страждань, а також вимог розумності, виваженості та справедливості обґрунтовано визначена у розмірі 3000 грн.

Розподіл судових витрат проведено судом у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів на підтвердження понесених витрат зі сплати судового збору та на правову допомогу, з урахуванням положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , а також роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10.

В апеляційній скарзі на основне рішення відповідачі посилалися зокрема на те, що суд зобов'язаний був закрити провадження у справі в частині позовних вимог про повернення автомобіля у власність ОСОБА_2, оскільки це питання було вирішено іншим судовим рішенням.

Вказані доводи на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26.01.2015 р., на яке посилаються відповідачі, переглядалося рішення місцевого суду від 02.12.2014 р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ТОВ «Міжрегіональний брокерський ім. «Фаворит» про визнання права власності, визнання правочинів недійсним та вилучення майна, який було заявлено з інших підстав.

Інші доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, в якому надано належну правову оцінку всім обставинам справи, з урахуванням наданих сторонами пояснень, доказів та системного аналізу правових норм, що регулюють спірні правовідносини, а також висновків суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі від 18.05.2016 р. (т. 1 а.с. 205-208).

З огляду на те, що основне рішення суду оскаржено відповідачами лише в частині задоволених вимог ОСОБА_2, колегія суддів не здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та закриття провадження у справі щодо вимог про скасування державної реєстрації автомобіля.

Оскільки основне рішення та додаткове рішення суду відповідають вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року та додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ О. В. Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ В.М.Пікуль

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак