Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1652/17Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

14.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Кіселика С.А., Дьомич Л.М.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2016 року по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору удаваним,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №700002788, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати позичальникові кредит у сумі 14 991,50 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач зазначив, що свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві ОСОБА_2 кредит у сумі 14 991, 50 доларів США, разом з тим, останній свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 9017,83 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 189538,98 грн., за відсотками 425,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8951,04 грн., а також, у зв'язку з систематичним порушенням позичальником зобов'язань за договором, - нарахована неустойка (пеня), розмір якої становить 549, 40 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 11547,43 грн.

Позивач також зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25.12.2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №700002788-П, за яким ОСОБА_3, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_2 обов'язків, що виникли на підставі основного Договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, та, у разі порушення зобов'язань за договором, відповідачі виступають як солідарні боржники.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 700002788 від 25.12.2007 року в розмірі 210 037 грн. 45 коп., а також покласти на відповідачів понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2 100 грн. 38 коп.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів.

Зазначив, що відповідно до п. 2.7 кредитного договору, кредит надається однією сумою в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника.

Позичальник здійснює продаж іноземної валюти, отриманої як кредитні кошти за договором, за безготівковим курсом, встановленим Банком на день здійснення валютної обмінної операції, та одразу зараховує отриману в результаті такої операції суму в національній валюті на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1.

Позичальник в порядку договірного списання доручає Банку перерахувати вилучені від продажу валюти кошти з поточного рахунку позичальника у сумі 74 950, 00 грн. на рахунок продавця ЗАТ «ЗАЗ», тим самим банк надав кредит в гривнях, однак кредитним договором було оформлено кредит як валютний, тим самим валютний кредит є удаваним і ним приховано гривневий кредит, який фактично надав банк.

Також зазначив,що обставини на які він посилається зокрема, що банк надав кредит не у доларах США, а в гривнях, - йому стало відомо лише 27.04.2015 року від працівників ПАТ «Альфа-Банк» при укладенні договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору, так як відповідач взагалі не надавав йому жодних документів на підтвердження порядку і способу перерахунку грошових коштів за придбання транспортного засобу. Просив визнати удаваним кредитний договір №700002788 від 25.12.2007 року, укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк» в частині надання кредиту в доларах США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2016 року первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції встановив, що 25.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №700002788, за умовами якого Банк надає Позичальникові кредитні кошти в сумі 14 991,5 доларів США на строк до 26.12.2014 року, який було продовжено сторонами Договором про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №70000278 від 25.12.2007 року від 13.02.2009 року на строк до 26.12.2019 року, зі сплатою 14,5 % відсотків річних за користування кредитними коштами (п.п. 2.1., 2.2. Договору, п. 2.3. Договору про внесення змін і доповнень №1 від 13.02.2009 року).

Зазначений кредит надавався з метою придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між Позичальником та ЗАТ «ЗАЗ» № 2655 від 22.12.2007 року - CHEVROLET Aveo TC 58U, 2007 року випуску, колір сірий, державний номерний знак - НОМЕР_2 (п. 2.4. Договору)

Відповідно до п. 2.7 Розділу І Договору кредит надається однією сумою в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Позичальник здійснює продаж іноземної валюти, отриманої як кредитні кошти за Договором, за безготівковим курсом, встановленим Банком на день здійснення валютної обмінної операції, та одразу зараховує отриману в результаті такої операції суму в національній валюті на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3. Позичальник, діючи на підставі ЦК України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в порядку договірного списання доручає Банку перерахувати виручені кошти від продажу валюти з поточного рахунку позичальника у сумі 74950 горн. - на рахунок продавця ЗАТ «ЗАЗ» № 02 з метою оплати за транспортний засіб за договором купівлі-продажу № 2655 від 22.12.2007 року.

Відповідно до п. 2.8 Розділу І Договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору.

Комісійна винагорода за перерахування коштів продавцю та страховику становить 1 499, 00 грн. (п.2.9 Розділу І Договору).

Згідно з п.3 Розділу І Договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені Договором платежі.

Інші істотні умови цього Договору викладені в Розділі №2, який є невід'ємною частиною цього Договору (п.5 Розділу І Договору).

Суд першої інстанції зазначив, що підпис позичальника на цьому Договорі є письмовим підтвердженням отримання ним свого примірнику цього Договору в дату його підписання та ознайомлення його у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство. Підпис позичальника на Договорі є також письмовим підтвердженням того, що позичальник в письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування, умовами відкриття, ведення та закриття поточного рахунку та розміром Тарифів по його обслуговуванню, в тому числі, пов'язаних із отриманням та поверненням кредиту, які йому роз'яснені та зрозумілі.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.п.3.4, 3.7, 3.8 Розділу ІІ кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення; сплата неустойок за неналежне виконання або невиконання зобов'язань за цим договором не звільняє позичальника від подальшого належного виконання цих зобов'язань; сплата неустойок за неналежне виконання або невиконання зобов'язань за цим договором не позбавляє кредитора звертатись з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Суд першої інстанції зазначив, що Банк виконав свої зобов'язання за Договором, надавши Позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 14 991,50 доларів США, еквівалент в гривні 75 707, 08 грн., що підтверджується випискою ПАТ «Альфа-Банк» по особовим рахункам з 25.12.2007 року по 06.07.2015 року, в свою чергу, Позичальник, зобов'язуючись своєчасно погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом та виконувати інші зобов'язання згідно з умовами Договору, не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 06.07.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором №700002788 від 25.12.2007 року, в загальному розмірі 9 993, 10 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 210 037, 45 грн., з якої заборгованість за кредитом в розмірі 9 017, 83 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 189538,98 грн., за відсотками в розмірі 425,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 8 951,04 грн., та пеня в розмірі 549,40доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 11547,43 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 06.07.2015 року, наданим позивачем за первісним позовом, який приймається судом як належний доказ по справі, представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не спростував зазначений розрахунок заборгованості шляхом подання суду в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України належних доказів.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №700002788 від 25.12.2007 року, 25.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №700002788-П, з наступними змінами (договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки №700002788-П від 25.12.2007 року від 13.02.2009 року, яким визначено строк повернення кредиту 26.12.2019 року), за умовами якого поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору (кредитний договір №700002788 від 25.12.2007 року, укладений між Банком та ОСОБА_2, включаючи всі додаткові угоди до нього, що укладені на дату набуття чинності цим Договором або будуть укладені в майбутньому), або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 26.12.2019 року; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10-ти днів з дати пред'явлення відповідно вимоги достроково повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів), відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором (ст.2 Договору поруки).

Позивач направляв на адресу позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення кредиту за вих.№58945-102 б/б від 08.07.2015 року, яка залишена відповідачами за первісним позовом без задоволення.

Крім того, відповідно п. 3.1 Договору поруки боржник та поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, передбачених у ст.2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Відповідно до п.3.2 договору поруки передбачена ст.3.1 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у п.2.1 цього договору.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, у даному випадку, мається на увазі інший за свою правовою природою правочин, ніж той, що був укладений для його приховування.

Суд першої інстанції зазначив, що підписуючи зазначений кредитний договір, позивач за зустрічним позовом підтвердив факт ознайомлення його з елементами вартості кредиту, які він повинен сплатити по договору та умовами кредитування в іноземній валюті. Більш того, укладеним договором чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, відповідно позичальник ознайомлений з усіма умовами договору. До банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору позивач не звертався. Кредитні кошти згідно з п.2.7 договору перераховано однією сумою в безготівковій формі на поточний рахунок позивача.

Зазначені обставини встановлені також рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10.02.2016 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Відповідно до п.2.7 кредитного договору позичальник ОСОБА_2 доручив банку попередньо здійснити продаж коштів в іноземній валюті, отриманій як кредитні кошти за договором, за безготівковим курсом, та одразу зарахувати отриману в результаті такої операції суму в національній валюті на поточний рахунок позичальника, про що свідчать, зокрема, заява №700002788 ОСОБА_2 про продаж іноземної валюти для фізичної особи, яка не займається підприємницькою діяльністю від 25.12.2007 року, за якою останній доручає Банку продати іноземну валюту на умовах, зазначених нижче, а саме: сума продажу інвалюти 14 991, 50 доларів США, мінімальний курс продажу в грн. 4, 999500, гривневий еквівалент інвалюти за курсом заяви 74 950, 00 грн., також доручає перерахувати на рахунок 2900901 в ЗАТ «Альфа-Банк» суму іноземної валюти, що вказана в цій заяві з його рахунку в іноземній валюті, доручає уповноваженому банку перерахувати гривневий еквівалент проданої іноземної валюти на поточний рахунок в гривнях НОМЕР_1 у ЗАТ «Альфа-Банк»; заявою ОСОБА_2 від 25.12.2007 року на відкриття поточного (карткового) рахунку в ЗАТ «Альфа-Банк», за якою, останній просив відкрити йому поточний рахунок у доларах США та гривнях на його ім'я, відповідно дата відкриття рахунку 25.12.2007 року, № особового рахунку 02788; платіжним дорученням № від 26.12.2007 року, в якому платником зазначено ОСОБА_2, одержувач ЗАТ «ЗАЗ», банк одержувача: ФАБ «Брокбізнесбанк», сума 74 950, 00 грн., призначення платежу: оплата ОСОБА_2 за автомобіль; меморіальним ордером №7393 від 26.12.2007 року, отримувач ОСОБА_2, рахунок НОМЕР_3, сума 74 950, 00 грн., призначення платежу: зарахування коштів від продажу 14 991, 50 доларів США по курсу 4, 9995; меморіальним ордером №6490 від 26.12.2007 року з призначенням платежу: оплата за автомобіль, сума 74 950, 00 грн.

Крім того, із анкети - заяви ОСОБА_2 про надання кредиту, останній обрав долар США як валюту кредиту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем матеріально-правові вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 700002788 від 25.12.2007 року в загальному розмірі 210 037 грн. 45 коп., є обґрунтованими та доведеними під час судового розгляду справи, - відповідно є такими, що підлягають задоволенню. Кредитний договір №№700002788 від 25.12.2007 року, укладений між сторонами у валюті кредиту - долар США, - не є удаваним в цій частині, так як він не приховував інший правочин, укладений в гривні, а тому зустрічні вимоги є недоведеними.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи викладені в апеляційній скарзі зокрема , що ОСОБА_2 не знав проте, що кредит надався у доларах, а не в гривнях спростовується матеріалами справи, зокрема п. п. 2.1, 2.6, 2.7 Розділу І Договору.

Доводи апеляційної скарги, що спірний договір є удаваним правочином, відповідно до не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до статті 235 ЦК України - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину. Який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В апеляційній скарзі не надано належних та переконливих доказів які б свідчили, що під кредитним договором №700002788 від 25.12.2007 року укладений сторонами по справі , приховувався інший правочин .

Доводи апеляційної скарги , що валюта , яка видавалась по кредитному договору, ОСОБА_2 не отримувалась і відповідно зазначені обставини є підставою для визнання кредитного договору удаваним не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги в частині не обґрунтованості розрахунку заборгованості по кредиту позивачем.

В матеріалах справи знаходиться розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по спірному кредиту , наданий банком на підтвердження позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, відповідно до норм діючого законодавства, на спростування розрахунку заборгованості по кредиту, наданого банком.

В частині доводів апеляційної скарги , що суд першої інстанції порушив право поручителя і не застосував ч. 4 ст. 559 ЦК України до спірних правовідносин , колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи не підлягають розгляду в порядку даного апеляційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №700002788 від 25.12.2007 року, 25.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №700002788-П, з наступними змінами (договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки №700002788-П від 25.12.2007 року від 13.02.2009 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2016 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість по кредитному договору № 700002788 від 25.12.2007 року в розмірі 210037 грн. 45 коп.

Відповідно до статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі , а також особи, які не брали участі у справі , якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. Мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вбачається, що ОСОБА_3 не оскаржував рішення суду першої інстанції яке є предметом апеляційного провадження, а також не уповноважував ОСОБА_4 бути його представником по даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: