ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4076/16-ц
провадження № 2/753/478/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Шклянки М.П.,

при секретарі Галян Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач, через свого представника, звернувся до суду з вказаним позовом, та просив повернути йому суму попередньої оплати у розмірі 102358грн. 70 коп. за договором поставки № 004, який укладено 15 лютого 2013 року із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, стягнути з останнього пеню за договором у розмірі 234759 грн 6 коп, три проценти річних за користування грошовими коштами в розмірі 8808,46 грн. та суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 80863,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач одержав 102358 грн 70 коп. попередньої оплати за паркетну дошку марки WP CHARISMA PLANK виробництва Weitzer Parkett в кількості 169 кв. м. загальною вартістю 144 913 грн 28 коп. та зобовязався передати її у власність позивача до 10 квітня 2013 року. У встановлений договором строк товар у власність позивача передано не було. Гарантійним листом від 21 серпня 2013 року відповідач підтвердив свої зобов'язання за договором та зобов'язався передати товар не пізніше 31 серпня 2013 року, але свої зобов'язання не виконав, що є підставою для стягнення пені відповідно до п.5.2. договору в розмірі 1% від суми договору за кожен день прострочення. Відповідач отримав грошові кошти в рахунок попередньої оплати за договором, фактично користувався цими грошовими коштами, а тому має сплатити проценти за користування ними. Договором не встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами, тому відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача позивач просить стягнути три проценти річних та інфляційні втрати за 1047 днів користування грошовими коштами, які було сплачено в рахунок попередньої оплати за договором.

В судовому засіданні представник позивача, позивач, свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду свої письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні, та відповідач в своїх письмових запереченнях позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач взагалі з позивачем ніколи не зустрічався та не укладав з ним будь-яких договорів, зокрема і договір поставки №004 від 15.02.2013 року та не брав на себе зобов'язання викладені в його тексті. Просили в позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що в позові необхідно відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень сторін позивач ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки у вересні 2013 року (справа №753/16215/13). Рішенням Дарницького рацонного суду м.Києва від 12 лютого 2014 року в позові відмолено. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму попередньої оплати в розмірі 102358грн70 коп., пеню -50000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних від 18.03.2015 року рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.02.2014 року та рішення апеляційного суд м.Києва від 23.07.2014 року було скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В подальшому вказана справа була залишена без розгляду на підставі Ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 20.01.2016 року.

В лютому 2016 року позивач звернувся з аналогічним позовом до суду, та як вбачається з матеріалів справи між СПД ОСОБА_3 і ОСОБА_4 15 лютого 2013 року був укладений договір поставки № 004, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на підставах, викладених у цьому договорі. Товаром є дошка паркетна. Вартість договору складає 144913 грн.28 коп., оплата здійснюється наступним порядком: 70 % від договірної ціни в якості передоплати в момент підписання договору, 30 % від договірної ціни в момент отримання товару покупцем.

За умовами договору продавець зобов'язувався передати товар покупцю до 10 квітня 2013 року на складі продавця, розташованого за адресою: м.Київ, вул..Зрошувальна, 7. У разі невиконання або неналежного виконання продавцем своїх зобов'язань по поставці товару, які зазначені в п.4.1.1 цього договору, останній сплачує покупцеві пеню в розмірі 1 % від ціни договору, яка зазначена в п.2.2 за кожен день прострочки.

Наявність між сторонами договірних відносин позивач та представник позивача підтверджують гарантійним листом від 21 серпня 2013 року.

Зі змісту листа вбачається, що СПД ОСОБА_3 підтверджує свої зобов'язання по договору поставки № 004 від 15 лютого 2013 року і зобов'язується передати товар покупцеві - 31 серпня 2013 року. СПД ОСОБА_3 зобов'язувався повідомити час поставки товару на митний термінал в Україні ( а.с.13). Здійснення ОСОБА_4 передоплати в сумі 9500 Євро 15 лютого 2013 року підтверджувалось накладною № 004.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обовязковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи на договорі поставки № 004 від 15 лютого 2013 року відсутній підпис покупця ОСОБА_2 (а.с. 9-11).

У своїх запереченнях на позов представник відповідача та відповідач посилались на те, що договір поставки № 004 від 15 лютого 2013 року, а також вищевказаний гарантійний лист відповідач не підписував.

Вказана обставина не заперечувалась представником відповідача, який посилався на те, що договір поставки №004 від 15.02.2013 року скоріше за все підписував ОСОБА_5, який на той час перебував з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується трудовим договором від 24.01.2013 року, а отже діяв від імені відповідача, в зв'язку з чим відповідати за невиконання умов договору має саме відповідач.

Представник позивача заявляв клопотання про виклик ОСОБА_5 та його допиті в якості свідка. Останній на виклик до суду не з'являвся, тому ухвалою суду до нього було застосовано привід. Однак вказана ухвала суду працівниками органів внутрішніх справи виконана не була з невідомих суду причин.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні, під час судового розгляду представником позивача не було надано належних та допустимих доказів укладення договору поставки №004 від 15.02.2013 року з відповідачем. Вказаний договір не був підписаний стороною позивача, та у ньому не підтверджено належним чином підпис відповідача, або особи, яка діяла від його імені за дорученням.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо відсутності договірних зобов'язань між сторонами, в зв'язку з чим вважає, що в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208,212, 213, 215, 367 ЦПК України і на підставі ст. 207,639,693 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: