Справа № 368/147/17
провадження № 2/368/178/17
Рішення

Іменем України

"27" лютого 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, загальною площею 39,0 кв. м., яка складається з: житлової кімнати площею 22,4 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., коридору площею 4,1 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м., інвентаризаційна вартість квартири 29 887,65 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 2005 року проживає в квартирі № 4 житлового будинку № 1 по вул. Будівельників в м. Кагарлик, Київської області.

Відповідно до технічного паспорту від 31.07.2009 року, квартира має загальну площу 39,0 кв.м.

Окрім неї, в будинку по вул. Будівельників, 1, проживають ще три сім'ї.

Будинок № 1 по вул. Будівельників, раніше належав "Кагарлицькому міжгосподарському підприємству по виробництву комбікормів".

Питання передачі у власність квартир, зокрема в Будинку № 1 по вул. Будівельників, вже неодноразово вирішувалося на рівні Кагарлицької міської ради.

Тому, з метою передачі квартир в будинках по вул. Будівельників, комісією у складі голови комісії - ОСОБА_3; головного бухгалтера централізованої бухгалтерії міськвиконкому - ОСОБА_4; керуючої справами міськвиконкому - ОСОБА_5; директора Кагарлицького КЖЕП - ОСОБА_6; представника засновників Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів - ОСОБА_7; представника засновників Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів на баланс Кагарлицької міської ради.

Однак, на баланс Кагарлицької міської ради, житлові будинки по Будівельників, в м. Кагарлику, фактично передані не були.

Крім того, на теперішній час Кагарлицьке міжгосподарське підприємство по виробництву комбікормів - ліквідоване.

Таким чином єдиним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом.

На сьогоднішній день, вона продовжує проживати у квартирі, разом зі своєю сімєю. Добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується квартирою, здійснює в ній відповідні поточні ремонти, сплачує комунальні послуги.

На неодноразові її звернення до Кагарлицької міської ради стосовно можливості приватизувати квартиру, відповідач листом від 21.12.2006 року №1615/02-19 повідомив, що помешкання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2, не перебуває у власності територіальної громади м. Кагарлика та не знаходиться на балансовому обліку міської ради та комунальних підприємствах ради. Питання визнання прав власності на нерухоме майно вирішується у судовому порядку.

Відповідно до акту депутата Кагарлицької міської ради VII скликання ОСОБА_8, у квартирі АДРЕСА_3, вона разом із своєю сімєю проживає вже більш ніж десять років.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно із ст. 344 ч. 4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК. відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача. Позивач дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 більше 10 років та неодноразово зверталася до Кагарлицької міської ради щодо належного оформлення права власності на вищезазначене майно. Кагарлицька міська рада Київської області визнає той факт, що позивач проживає протягом довгого часу в кв. 4 будинку № 1, а тому вважає її такою, яка безперешкодно, безперервно та добросовісно володіє вищевказаним майном згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України. Це майно дійсно є безхазяйним, однак відповідач не має на меті оформляти на нього право власності та виселяти позивача з сім'єю, тому не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення її позову.

Суд, вислухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 7 лютого 2014 року, ст. 41 Конституції України та ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків встановлених Конституцією та Законом.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний дотримуватися моральних засад суспільства.

Відповідно по Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 7 лютого 2014 року при вирішенні спорів пов'язаних із набувальною давністю, суди повинні з'ясувати добросовісність володінні майном. Також зазначено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

Для вирішення спору має значення добросовісність саме на момент передачі позивачу майна, який як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що він отримав це майно з підстав, достатніх, щоб мати право власності на нього.

Позивач ОСОБА_2 проживає в квартирі у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з 2005 року по даний час.

Відповідно до акту депутата Кагарлицької міської Ради у вищевказаній квартирі по вул. Будівельників у м. Кагарлик позивач проживає зі сімєю вже більше, ніж десять років.

Позивач сплачує комунальні платежі за квартиру, зокрема, за електроенергію, разом зі сімєю обробляє земельну ділянку біля будинку.

На сьогоднішній день вона, як позивач продовжує проживати у вказаній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вказані обставини, та той факт, що позивач постійно проживає у вказаній квартирі більше десяти років, квартира не перебуває у комунальній та приватній власності інших осіб, і визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.95 року, Конституцією України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_9 Леонідівни до Кагарлицької міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, загальною площею 39,0 кв. м., яка складається з: житлової кімнати площею 22,4 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., коридору площею 4,1 кв.м., коридор площею 5,1 кв.м. , інвентаризаційна вартість квартири 29 887,65 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко