АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/3506/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу АнохінаВікторія Михайлівна, про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності - задоволено частково.

Заборонено вчиняти певні дії ОСОБА_1 або будь - якому представнику, який діє від її імені, щодо заселення, укладення або розірвання будь - яких договорів стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

19.11.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи: державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

29.01.2016 року до спільного розгляду з первісним позовом були прийняті зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та позовна заява ОСОБА_6, як третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7, до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним правочину щодо набуття права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

05.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про забезпечення первісного позову шляхом заборони вчиняти певні дії ОСОБА_1, або будь - якому представнику, який діє від її імені, щодо укладення або розірвання будь яких договорів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та щодо заселення або входження через двері та інші способи до спірної квартири.

Посилається на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_5 з 04.12.2015 року є власником квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 разом з невідомими особами перешкоджає їй користуватися нерухомістю, колегія суддів не приймає до уваги.

Встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 та накладено арешт на спірну квартиру.

Натомість відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договір купівлі - продажу квартири, за яким ОСОБА_3 продав спірне майно ОСОБА_1 було укладено 04.12.2015 року, тобто в період наявності судового спору щодо квартири, наявності арешту на майно (а.с.28-28а).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що арешт було накладено на майно, яке не належить відповідачу, чим порушено право власності інших осіб, зокрема ОСОБА_1

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності договір купівлі - продажу квартири, за яким відповідач продав спірне майно, було укладено 04.12.2015 року, тобто після постановлення судом ухвали про забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки судом вірно встановлено наявність майнового спору між сторонами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення заяви про забезпечення позову.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: