АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Литвинова І.В.
№ 22-ц/796/5143/2017 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» КадироваВладислава Володимировича про визнання права на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, визнання незаконною відмову у включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила:

визнати її право на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 01.10.2014 року, договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 від 01.10.2014 року, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 23.06.2014 року;

визнати незаконною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. у включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» вимог ОСОБА_1 на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 01.10.2014 року, договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 від 01.10.2014 року, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 23.06.2014 року;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до нього вимоги ОСОБА_1 на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 01.10.2014 року, договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 від 01.10.2014 року, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 23.06.2014 року;

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема,зазначав про те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд не врахував, що ч.1 ст.49 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено одну із правових презумпцій - презумпцію погашеності вимог кредиторів, якщо вони не заявлені протягом 30-денногно строку з дати публікації оголошення про ліквідацію.

Презумпція закріплена у ст.49 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», є припущенням про відсутність певних фактів, які мають юридичні значення до тогочасу, поки відповідно до встановленої процедури не буде встановлено інше, тобто вона є презумпціею, що може бути спростована.

Вказував, що у разі встановлення рішенням суду, що позивач не звернулася до АТ «Дельта Банк» із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимого кредиторів з поважних причин презумпція, закріплена у ст.49 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», буде спростована.

Не дивлячись на зазначене, суд першої інстанції з порушенням принципу верховенства права, ухвалив оскаржуване рішення.

Зазначав, що зробивши висновок про те, що перебуваючи у Республіці Туреччина, позивач не була позбавлена можливості звернутися з кредиторською вимогою засобами поштового зв'язку, суд першої інстанції не встановив чи був у позивача реальний доступ до мережі Інтернет у Туреччині, чи було опубліковано на офіційній веб-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомлення про те, що в газеті «Голос України» було опубліковано оголошення про ліквідацію АТ «Дельта Банк», а також чи мала позивач реальну можливість звернутися із кредиторськими вимогами за допомогою засобів поштового зв'язку.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 01.10.2014 року на суму 18800 доларів США, строком до 06.10.2015 року, а також договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 від 01.10.2014 на суму 8000 доларів США, строком до 06.10.2015 року та договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 від 23.06.2014 року (а.с.15, 16, 17).

02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Уповноваженою собою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. (а.с.93-94, 95).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно (а.с.6).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 включно (а.с.97).

Постановою Національного банку України №664 від 02.10.2015 року було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк» (а.с.98).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 включно (а.с.99, 100).

Як зазначала позивач в позовній заяві вона 15.01.2016 року отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн.

15.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з кредиторською вимогою за укладеними договорами та заявою про включення її до реєстру кредиторів банку, на яку 31.03.2016 року отримала письмову відмову, яка вмотивована тим, що її вимога вважається погашеною з 08.10.2015 року ( а.с.18, 19-20).

Відповідно до п.3 ч.2 та ч.3 ст. 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення Уповноваженої особи строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої фондом суми відшкодування за вкладами.

З урахуванням положень ч.5 ст.45 та ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та факту опублікування Інформація про ліквідацію АТ «Дельта Банк» на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua з 05.10.2015 року, а також у газеті «Голос України» (№187 (6191) від 08.10.2015 року ), граничний строк для звернення з заявою про визнання вимог кредитора АТ «Дельта Банк» 09.11.2015 року.

Тобто, позивач, як кредитор повинна була звернутися до банку з вказаними вимогами з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року.

А тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовна вимога про визнання незаконною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. відносно розгляду вимог позивача про включення позивача до переліку акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Уповноваженуособу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити позивача до переліку акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1перебувала за кордоном України починаючи з 15.10.2014 року по 02.12.2015 року, вона вимушеновиїхала з місця постійного проживання до Туреччини, у зв'язку із здійсненням бойових дій та пошкодженням її житла.

Колегія суддів погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції до доводів позивача про неможливість бути повідомленою у республіці Туреччина про ліквідацію АТ «Дельта Банк», оскільки встановлений Законом обов'язок Фонд гарантування вкладів виконав, опублікувавши як у газеті «Голосі України» так і на своїй офіційній веб-сторінці у Всесвітній мережі Інтернет повідомлення про рішення Національного банку України про ліквідацію АТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на заявления вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства України не передбачено його поновлення чи продовження.

Згідно з ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з п.12 ч.5 ст.12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичнихосіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, зокрема, визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень (ч.7 ст.3Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Отже, колегія суддів вважає, що складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів є виключними повноваженнями Фонду безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, а затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів є виключними (дискреційними) повноваженнями виконавчої дирекціїФонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не може підміняти собою орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого органу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції пре те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: