РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимоги про стягнення з ОСОБА_2 за невиконання попереднього договору купівлі-продажу квартири № б/н від 10.11.2016 року суми заборгованості в розмірі 1040000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 10.11.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідно до пункту 3 вказаного попереднього договору позивач передав, а відповідач прийняв грошове забезпечення у розмірі 104000,00 грн., що є еквівалентом 4000,00 дол. США, яке при укладенні основного договору буде зараховано у рахунок належної оплати квартири. Основний договір купівлі-продажу мав бути укладений не пізніше 16.12.2016 року. Як вказує позивач, що 16.12.2016 року він разом з відповідачем зявились до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, однак у звязку з відсутністю приватного нотаріуса на робочому місці, посвідчити у вказаного нотаріуса основний договір виявилось неможливим. Тому, 16.12.2016 року вони звернулись до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 для укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Однак приватний нотаріус відмовив у посвідченні основного договору купівлі-продажу квартири, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2016 року № 974/02-31 через наявність у державному реєстрі речових прав обтяжень щодо зазначеної квартири. Сторонами попереднього договору було укладено та підписано заяву від 16.12.2016 року про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Позивач зазначає, що відповідно до пункту 3 попереднього договору № б/н від 10.11.2016 року зазначено, що якщо ОСОБА_2 не виконує своїх зобовязань то він зобовязаний сплатити протягом трьох робочих днів ОСОБА_3 штраф у десяти кратному розмірі від ціни договору, передбаченого пунктом 1 цього Договору. Проте відповідач посилаючись на відсутністю в його діях вини заперечує проти добровільної сплати обумовленої укладеним попереднім договором суми штрафу, у звязку з чим позивач звернувся до суду про стягення вказаної грошової суми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги в сумі 104000 грн., які ним дійсно були отримані за попереднім договором № б/н від 10.11.2016 року, в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити за необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 10.11.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено попередній договір згідно умов якого ОСОБА_2 зобовязаний продати за суму 1040000 грн., що є еквівалентом 40000 доларів США тільки ОСОБА_3 двокімнатну квартиру номер 91, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, будинок № 1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору № 0255/06/12-N (І), посвідченого 15.12.2006 року та договорами про відступлення прав за іпотечним договором № 0255/06/12-N (І), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.09.2016 року, номер запису про право власності 16458883, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 (арк. справи 5-6). Відповідно до пункту 2 укладеного попереднього договору сторони домовилися, що договір повинен бути укладений та підписаний сторонами 16.12.2016 року включно у приміщенні приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 51. Відповідно до пункту 3 укладеного попереднього договору у забезпечення умов попереднього договору про укладення основного договору ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав грошове забезпечення у розмірі 10400,00 грн., що є еквівалентом 4000 доларів США, яке при укладенні основного договору буде зараховане в рахунок належної з ОСОБА_3 оплати квартири за ціною, передбаченою пунктом 1 цього договору. У випадку невиконання цього попереднього договору ОСОБА_3, вищевказана сума залишається у ОСОБА_2, а якщо ОСОБА_2 не виконає своїх зобовязань, то він повинен сплатити протягом трьох робочих днів ОСОБА_3 штраф у десяти кратному розмірі від ціни договору, передбаченому пунктом 1 цього договору. Вищевказану суму грошей в розмірі 104000 грн., що є еквівалентом 4000 доларів США ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 повністю, ще до підпису цього договору.

Згідно копії постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 16.12.2016 року № 974/02-31 вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 у звязку з наявністю обтяжень на зазначену квартиру (арк. справи 8).

Зі змісту копії нотаріально посвідченої заяви від 16.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено заяву адресовану компетентним органам про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (арк. справи 9).

Згідно відомостей про державну реєстрацію обтяжень вбачається, 17.11.2016 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2016 року державним реєстратором внесено запис про обтяження шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, номер запису про обтяження 17544923, а також наявна заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 3083 від 15.12.2006 року (арк. справи 10-14).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, тобто умов про предмет договору, умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усіх тих умов, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 635 Цивільного кодексу України визначає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 598 Цивільного кодексу України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України)

Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Виконання зобовязання це здійснення його сторонами покладених на них прав обовязків, що складають зміст зобовязання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу Українипередбачено що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст.ст.610,612 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто у тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс-14 яка, у відповідності до ч. 1 статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги що грошові кошти, які були сплачені позивачем в якості авансу, не можуть вважатись завдатком, з них не можуть розраховуватися штрафні санкції, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого авансу в розмірі 104000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Питання про судові витрати вирішити в порядку статті 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 11, 58, 60, 61, 88, 130, 179, 212-215 ЦПК України, статтями 22, 661, 1192 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 суму заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу квартир від 10.11.2016 року в розмірі 140 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 24 лютого 2017 року. Повний текст рішення суду виготовлено протягом пяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях