Справа № 282/923/17
Провадження № 2/282/342/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді П.І. Гуцала

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 до Глезненської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що згідно відмітки у її паспорті з 1999 року вона проживає у домогосподарстві ОСОБА_4 в с. Мала Деревичка по вул. Хутіврська, 9 Любарського району. 03.12.2000 року ОСОБА_4, померла, з часу її смерті позивачка відкрито користується даним житловим будинком здійснюючи обробіток присадибної ділянки, здійснюючи поточний ремонт та оплачує комунальні послуги. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці наданій ОСОБА_4, рішенням Глезненської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4, не відкривалась, будь-які спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Згідно довідки Глезненської сільської ради ОСОБА_4, проживала одиноко, до складу її сімї входила позивачка та її сімя.

Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею право власності на вищевказану земельну ділянку за набувальною давністю.

Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Глезненської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається із виписки з рішення Глезненськї сільської ради Любарського району від 28 грудня 1993 року, ОСОБА_5, безоплатну у приватну власність для будівництва та ведення особистого підсобного господарства були передані земельні ділянки загальним розміром 0,57 га.

Як вбачається із паспорту громадянина України ВО 205003 ОСОБА_2 з 28 грудня 1998 року прописана в с. М. Деревичка Любарського району Житомирської області.

Відповідно до довідки Глезненської сільської ради Любарського району № 376 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 з грудня 2000 року та станом на квітень 2017 року користувалась та обробляла земельні ділянки розміром 0,25 га., та 0,32 га., сплачує земельний податок, яка згідно рішення Глезненської сільської ради від 28.12.1993 року передана ОСОБА_4 у приватну власність.

05 грудня 2000 року в селі М. Деревичка Любарського району Житомирської області померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом серії 1-ТП № 157607, актовий запис № 23.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 282/218/17 від 04 квітня 2017 року за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України визнано право власності на житловий будинок № 9 з господарськими будівлями по вулиці Хутірська в селі Мала Деревичка Любарського району Житомирської області загальною площею 76,8 м2 в тому числі житлова площа 52,8 м2 за набувальною давністю.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 1999 року проживала у складі сімї ОСОБА_4, вела із нею спільне господарство, після її смерті у 2000 році продовжувала відкрито користуватись житловим будинком № 9 по вулиці Хутірській в селі М. Деревичка Любарського району та прилеглими до нього земельними ділянками, який за матеріалами Глезненської сільської ради рахувався за ОСОБА_4, і на даний час ОСОБА_2, понад 10 років відкрито володіє даним житловим будинком та земельними ділянками то суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення даної позовної заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 60, 61, 197, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. 25, 30, 328, 344, 346, 376 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, громадянкою України право власності на земельну ділянку розміром 0,57 га., в тому числі: 0,25 га., для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд, 0,32 га., для обслуговування підсобного господарства, яка розташована в селі Мала Деревичка, вулиця Хутірська, 9 Любарського району Житомирської області - за набувальною давністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцал П.І.