Справа № 357/8732/16-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/883/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ УкрСиббанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 13.05.2008р. № 0 укладеного між позивачем та ОСОБА_2, мотивуючи, тим, що, відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 105000 доларів США, на строк до 13.05.2033р., а позичальник зобовязувався повернути кредит в указаний строк та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі встановленому п. 1.3.1 договору з наступними змінами відповідно до додаткових угод №1 від 10.06.2010р., №2 від 12.07.2011р., №2 від 13.07.2011р., №3 від 29.12.2011р., №4 від 21.07.2012р., №4 від 24.07.2012р.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення умов кредитного договору зобовязання виконав частково, станом на 15.07.2016р. має заборгованість за кредитом в сумі 86713,69 доларів США,

Позивач просив стягнути з боржника заборгованість за кредитом, проценти й пеню та на підставі частини другої статті 1050 ЦК України достроково стягнути решту суму кредиту.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства "УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 13.05.2008року №0 86713,69 доларів США, що еквівалентно 2150327,91грн. ( в тому числі 71230,55 доларів США заборгованості по кредиту, 215483,14 доларів США заборгованості по процентах), пеню в розмірі - 10000грн. та судові витрати в розмірі 6890 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині зменшення розміру пені та ухвалити по справі нове, яким у задовольнити позов в повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно з Договором про надання споживчого кредиту укладеним 13.05.2008р. № 0 , між позивачем та ОСОБА_2 Акціонерно комерційний інноваційний банк УкрСиббанк надав позичальнику кредит в розмірі 105000 доларів США, згідно з п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 1.2.1. договору надання кредиту здійснюється у термін 13.05.2008р., з згідно з п.1.2.2. позичальник зобов»язаний повернути банку кредит в терміни та розмірах, встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13.05.2033р.

Згідно з п.1.3.1 договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлювалася у розмірі 9,500% річних за час фактичного користування кредитом. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перерахунку відповідно до умов договору.

Відповідно до п.1.4 кредит надається позичальнику для придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Згідно з п. 1.5 банк надає позичальнику кредит шляхом видачі коштів через касу банку.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту від 13.05.2008р. ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 домовилися про графік погашення кредиту, а саме про сплату щомісячно по 350 доларів США в період дії договору до сплати суми кредиту.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 10.06.2010р., сторони домовилися що за користування кредитними коштами з 09.06.2011р. встановлюється процентна ставка 13% річних, за угодою №2 від 12.07.2011р. процентна ставка визначена з 10.12.2011р. 13% річних , за угодою №2 від 13.07.2011р. процентна ставка з 09.12.2011р. 13% річних, за угодою №3 від 29.12.2011р. процентна ставка з 29.06.2012р. 13% річних, за угодою №4 від 21.07.2012р. процентна ставка з 21.07.2012р. 11,5% річних, з 21.01.2013р. 13% річних, за угодою №4 від 24.07.2012р. сторони домовилися що з 24.07.2012р. процентна ставка 11,5% річних, а з 24.01.2013р. 13% річних.

Ці обставини повністю визнаються відповідачем ОСОБА_2, який не заперечував, що суму кредиту отримав в повному обсязі, використав їх за призначенням, проводив оплату за кредит до лютого 2014року, а в наступному оплату проводив частково, що призвело до виникнення боргу, але оплату припинив з об»єктивних підстав, таких як зростання курсу долара та зниження доходів.

Дані обставини повністю підтверджуються наданими позивачем кредитним договором, розрахунком заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем вбачається, що станом на 15.07.2016р. за кредитним договором мається заборгованість в сумі 86713,69 доларів США, по пені 104388,51грн. Заборгованість по кредитному договору складається з заборгованості за кредитом 71230,55 доларів США, в тому числі прострочена 530,55 доларів США за строк з 13.07.2016р. по 15.07.2016р.; заборгованість по процентах у тому числі прострочена за період з 01.11.2014р. по 30.06.2016р. в сумі 14710,35 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 4,22 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за період з 16.07.2015р. по 15.07.2016р. 104384,29грн.

Згідно зі змінами внесеними Постановою № 7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»- У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосуються положення п.1 цієї глави.

Згідно з ч.1 ст. 1050 цього Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 цієї статті якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, у звязку із чим на підставі статей 526, 527, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України боржник несе відповідальність за неналежне виконання зобовязання, строк виконання якого на час звернення до суду не настав, оскільки строк виконання основного зобовязання встановлено до 13.05.2033 р.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так колегія суддів при зменшенні розмір пені бере до уваги докази, що підтверджують матеріальний стан відповідача, а саме довідку про заробітну плату ТОВ «Інтер продукт» від 03.11.2016р. № 1, згідно з якою відповідач ОСОБА_2 отримує заробітну плату в розмірі 2200грн. за жовтень 2015року 3000грн. за вересень 2016р. Також, враховується і те, що дійсно на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей :дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, 26.11.2000р.н.

Отже, виходячи з вище викладеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суд першої інстанції, щодо незадовільного матеріального стану позичальника та добросовісного виконання ним умов кредитного договору до лютого 2014року, колегія вважає за доцільне, що відповідача необхідно частково звільнити від сплати суми пені.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: