МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Справа №1519/2-651/11
Номер провадження №2зз/521/116/16
УХВАЛА

11 квітня 2017 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду від 12.05.2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувало подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

12.05.2014 року ухвалою суду подання державного виконавця задоволено, ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду набрала законної сили.

28.03.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати обмеження у праві виїзду за межі України, накладене відносно неї ухвалою суду від 12.05.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник послалась на те, що виконавче провадження про стягнення з неї суми боргу закрито.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила застосувати до розгляду такої заяви аналогію закону, визначену ст.154 ЦПК України, припинивши обмеження виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Представник Малиновського ВДВС м. Одеси в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, пославшись на відсутність компетенції суду на скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд заяви в порядку статей 74-76 ЦПК України, в судове засідання не зявились.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи №1519/2-651/11, суд вважає, що провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду від 12.05.2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Так, ст. 377-1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК.

Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

В цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, а тому і відсутні підстави для його скасування.

Поряд із тим, відповідно до 5. XII Розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

- повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону;

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

Зазначене узгоджується із Узагальненням судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, за яким тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд не погоджується із доводами заявника про можливість застосування до питання про припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням аналогії закону, а саме статей 151- 155 ЦПК України про забезпечення позову, скасування заходів забезпечення позову.

Так, аналогія закону є застосуванням до конкретної правової ситуації за відсутністю закону, безпосередньо її регламентуючого чи угоди сторін, норм, які регулюють близькі за змістом відносини.

Застосування аналогії можливо лише за наявності необхідних умов:

-відносини, не врегульовані безпосередньо нормами права чи договором сторін

-існує законодавчий акт, регулюючий близькі відносини і тому може бути застосований до спірного випадку

Оскільки виниклі відносини врегульовані правовими нормами, а саме «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», доводи заявника про застосування аналогії закону є безпідставними.

За п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Зазначена норм процесуального закону застосовується і до інших заяв, поданих в в процесі розгляду цивільних справ.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, 293, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду від 12.05.2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.В. Маркарова