Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А,, при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької Міської Ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, суд-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької Міської Ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

У позовній заяві позивач зазначає, що 05.04.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, що був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 130.

В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син - ОСОБА_4. Шлюбні відносини між подружжям були остаточно припинені з вересня 2008 року.

10.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 322.

Позивач зазначає, що після розпаду родини у вихованні сина, ОСОБА_2 участі не брав, його життям не цікавився, ніколи не відвідував дитячий садочок, на даний час не цікавиться успіхами у школі, жодного разу не відвідував дитячі медичні заклади разом із сином.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 з вересня 2009 року в принципі не цікавиться дитиною та не приймає участі у її вихованні. Аліменти на утримання малолітнього стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2009 року (справа № 2-613/09). ОСОБА_2 аліменти сплачує періодично та не в повному обсязі. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тягар виховання та утримання дитини несе позивач ОСОБА_1

Позивач вказує, що намагаючись знайти відповідача та поспілкуватися з ним за допомогою соціальних мереж в Інтернеті вона натрапила на сторінку колишнього чоловіка та побачила його фотографії зі зброєю у воєнній формі з емблемою ДНР та висловлюваннями щодо ДНР та Новоросії їй стало зрозуміло, що ОСОБА_2 бере участь у воєнних діях на стороні ДНР.

Нa підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2009 року аліменти на утримання сина стягуються з ОСОБА_2 у розмірі 400 гривень щомісяця до досягнення повноліття.

Позивач також вказує, що з 2009 року значно змінилася економічна ситуація в країні, зросли ціни на харчі, одяг, комунальні послуги, в зв'язку з чим аліменти у сумі 400 гривень щомісяця менше ніж передбачений законодавством мінімальний розмір аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на той факт, що звернення до суду з даним позовом зумовлено захистом інтересів дитини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що на сьогоднішній день вона одноособово утримує та піклується про сина ОСОБА_4 Після розпаду родини у вихованні сина ОСОБА_2 участі не брав, сином не цікавився. Жодного разу батько не привітав ОСОБА_4 з днем народження та іншими святами. Вказує, що ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з батьком, але у останнього не було бажання бачитися з дитиною.

Також зазначила, що дитина забезпечена добрими житловими умовами у неї наявне все для розвитку та навчання. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав та збільшити розмір аліментів, оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала вважала за можливе розглядати справу без участі відповідача.

Відповідач ОСОБА_2, в судові засідання призначені на 02.06.2017 року, та 21.07.2017 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи наявні конверти, що повернулись до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання у пресі.

Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням висновку органу опіки та піклування, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши сторін, оцінивши у сукупності надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як встановлено з матеріалів справи 05.04.2008 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2, що був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 130, згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 05.04.2008 року.

В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син - ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.09.2008 року.

10.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 322, серія НОМЕР_3 від 10.08.2010 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2009 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 в розмірі 400 грн. щомісячно.

Відповідно до довідки № 22 від 20.03.2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідував № 11 у ДУУ № 271 №Рушничок» АТ «Мотор Січ» з 01.10.2011 року по 30.07.2015 року.

Згідно характеристики ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, виданої ЗОШ № 12, ОСОБА_4 навчається у вказаній школі з 01.09.2015 року по теперішній час. Заяву на вступ сина до школи подавала мати ОСОБА_1, вона ж і входить до батьківського комітету та допомагає у підготовці виховних заходів. Батько ОСОБА_2 жодного разу не приходив до школи не приводив та не забирав сина після уроків, не відвідував батьківські збори.

Також у судовому засіданні досліджена довідка КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» відповідно до якого, під час профілактичних оглядів та захворювань з дитиною за медичною допомогою до Центру звертається мати, яка виконує призначення та поради лікарів. Відомостей про батька у медпрацівників не має, до амбулаторії з дітьми він не з'являвся, здоров'ям їх не цікавився.

Згідно довідки № 04-19/1888 від 15.07.2016 року за адресою м. Запоріжжя .АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування від 22.06.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 08.08.1984р.н., стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2:

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, розглянувши ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2017 року справа №336/2369/17 та надані матеріали, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 21.06.2017 року протокол №13, вважає доцільним позбавити батьківських прав гр.ОСОБА_2, - стосовно малолітнього сина ОСОБА_4,

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 19.06.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 - добрі умови проживання, у малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є все необхідне для проживання, виховання, навчання та розвитку. Під час бесіди з малолітньою дитиною встановлено, що батька він взагалі не знає. Гр. ОСОБА_2 не підтримує з дитиною родинних стосунків.

В якості свідків в судовому засіданні були допитані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 які у судовому засіданні показали, що з 2009 року відповідач не з'являється за місцем проживання сина, не телефонує, жодних відомостей, щодо місця проживання відповідача ОСОБА_2 свідки не мають. ОСОБА_2 допомоги не надає та не спілкується з сином. Малолітнього ОСОБА_4 виховує матір ОСОБА_1, яка про нього дбає та піклується. Жодного разу не чули, щоб малолітній ОСОБА_4 згадував про батька.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З наданих доказів та пояснень сторін, суд встановив, що відповідач залишив свою дітину на піклування матері.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Крім того, у ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача знайшли своє підтвердження доказами і до нього необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав, який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини.

Статтею 180 СК України на батьків дитини покладено обов'язок щодо її утримання до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про збільшення розміру аліментів може бути пред'явлено за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено за позовом стягувача аліментів.

У 2009 році, згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року N 1646-VI прожитковий мінімум на дитину складав - дітей віком до 6 років - 557 гривень, з 1 листопада 2009 року - 632 гривні; у 2017 році, згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня -1860 гривень.

Аліменти, що стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 400 грн. на теперішній час менше ніж законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога про збільшення розміру аліментів заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим з відповідача підлягає сплата судового збору, від попередньої сплати якої позивач звільнена судом.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та збільшення розміру аліментів, як ґрунтованого на законі та доведеного доказами.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м. Запоріжжя, громадянки України.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2009 року (справа № 2-613/09) на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження з 400 гривень щомісяця до 800 гривень, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.04.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.А. Голубкова.