АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Волошиної В.М., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта банк», в якому просила визнати припиненою поруку, що діяла за договором поруки від 17.07.2008 № 2706/0708/71-449-Р-1, укладеним між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є відповідач, з 29.02.2016 року посилаючись на те, що банк пред'явивши 28.08.2015 року позов до ОСОБА_3 про дострокове стягнення всієї суми боргу змінив строк виконання зобов`язання та протягом 6 місяців не пред'явив жодних позовних вимог до неї як до поручителя, відтак порука є припиненою в силу закону.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що банк змінив дату виконання зобов`язання, пред`явивши позов про стягнення всієї суми за кредитним договором та міг пред`явити до неї як до поручителя вимогу лише до 28.02.2016 року, проте до цієї дати позовних вимог до неї заявлено не було. Суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 264 ЦК України щодо переривання строків позовної давності.

Справа № 757/19478/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/8089/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача Русскіна О.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.07.2008 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2706/0708/71-449, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних строком до 17.07.2038 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником, між банком та позивачем того ж дня було укладено договір поруки № 2706/0708/71-449-Р-1, за яким остання, як поручитель, зобов'язалася нести солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для застосування наслідків передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України з мотивів наведених позивачем, оскільки банк звернувшись із позовом до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки перервав перебіг позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що строк дії поруки договором не визначений.

Пунктом 10 договору поруки визначено, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Оскільки у договорі поруки не зазначена дата, до якої діє порука вважається, що сторони строк дії поруки не визначили.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23. 12. 2012 року № 6-33 цс 12, який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, та це не заперечувалося представником відповідача, що банк звернувся до позичальника з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.09.2015 року було відкрито провадження.

У позовних вимогах банк вказав розмір як простроченої заборгованості, так і залишок кредитних коштів, тобто вимога стосувалася дострокового погашення всієї суми кредиту.

Суд першої інстанції не врахував, що звернувшись з таким позовом до боржника банк тим самим змінив строк виконання зобов`язання в односторонньому порядку, використавши своє право на дострокове стягнення залишку кредиту, передбачене як умовами кредитного договору так і ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

За умови пред`явлення банком боржнику вимог про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання.

Суд не звернув уваги на положення вищезазначених норм та не врахував правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 07.09.2016 року № 6-691 цс 16, від 06.07.2-016 року № 6-740 цс 16, від 27.01.2016 року № 6-990 цс 15, що призвело до неправильного вирішення спору.

Після зміни строку основного зобов`язання протягом 6 місяців вимог до поручителя про погашення кредиту банк не заявляв, відтак, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Строк позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права.

Строк, за спливом якого припиняється порука не є строком позовної давності, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненою поруку, що діяла за договором поруки від 17.07.2008 року № 2706/0708/71-449-Р-1, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 157,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді