Справа № 569/2849/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності , -

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на гараж № 20, що знаходиться за адресою м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що кошти, за які було придбано гараж були подаровані їй матірю, а відтак є її особистою приватною власністю.

З огляду на те, що спірний гараж було придбано за її особисті кошти, зазначене спірне майно не є обєктом права спільної сумісної власності, а є її особистою приватною власністю.

Оскільки спірне майно було придбано в шлюбі, але за її особисті кошти, просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на гараж № 20, що знаходиться за адресою м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов та була допитана в якості свідка.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що подав до суду письмову заяву. Був допитаний судом в якості свідка.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав, викладених у заяві ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, ОСОБА_1, ОСОБА_1, допитаних в якості свідків, свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12.10.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований 12.10.1996р. відділом РАГС м.Рівне, актовий запис № 1259.

В період шлюбу, 01.07.2016 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу гаража № 20, що знаходиться за адресою м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 2988..

Допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_3 показали, що кошти, за які було придбано спірний гараж були подаровані матірю позивачки - ОСОБА_8 ОСОБА_9 на день народження останньої в приміщенні квартири АДРЕСА_1 під час святкування. Зазначені кошти дарувались позивачці її матірю для придбання нерухомості.

Витягом з ДР речових прав на нерухоме майно підтверджується за реєстрація права власності на спірний гараж за ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку. Будь-яких обтяжень на спірне майно на день розгляду справи не виявлено, про що свідчить витяг з ЄДР речових прав на нерухоме майно від 18.05.2017 року.

З оглянутого технічного паспорта на гараж№ 20 по вул.. Нижньодворецькій, 21 в кооперативі «Кристал» вбачається, що його площа становить 21,5 кв.м.

Також судом встановлено, що про укладання договору купівлі-продажу гаража відповідачу було відомо, будь-яких претензій щодо реєстрації права власності за позивачкою ним не висувалось.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності.

За правилами ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 р. у справі № 6-2641цс15 зазначено, що застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що гараж № 20, площею 21,5 кв.м, розташований у м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41 ОСОБА_1 був придбаний за особисті кошти.

Враховуючи те, що спірний гараж було придбано за особисті кошти позивачки, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є її особистою приватною власністю.

Відтак, суд прийшов до висновку, що гараж № 20, площею 21,5 кв.м, розташований у м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41 є особистою приватною власністю позивачки, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними достовірними доказами та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на гараж, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право особистої приватної власності на гараж № 20, площею 21,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, кооператив «Кристал», вул. Нижньодворецька, 41.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Панас