Справа № 183/2770/17
№ 2/183/2184/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Демяненка Р.К.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 02.12.2000 року, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що фактично з 2009 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносини через відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого в сім'ї стали виникати сварки, втрачені почуття любові та поваги. З того часу між ними не ведеться спільного господарства, неповнолітня дитина проживає з нею, між сторонами досягнуто угоди щодо її утримання, а спір щодо поділу спільного майна, вважає за доцільне вирішувати окремо. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що відновити сімейні відносини не можливо, і просить розірвати зареєстрований між ними шлюб.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що між ними остаточно припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, відповідач, в силу виконання свого військового обовязку, з 2009 року проживає поза межами Дніпропетровської області. На даний час в судовому порядку вирішене питання щодо утримання неповнолітньої доньки, яка залишилася проживати з нею. Причиною розірвання шлюбу стала та обставина, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають протилежні погляди на шлюб та сімю, між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, дружби, взаємодопомоги, тому позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе, суперечить її інтересам.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти проживання неповнолітньої дитини з позивачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про одруження сторони з 02.12.2000 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 6).

У відповідності до ст. 111 СК України суд вживав заходів щодо примирення подружжя, однак примирення не відбулося. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, відповідач також вважав не можливим примирення.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

При цьому суд враховує, що сторони дійшли згоди щодо способів утримання неповнолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу буде проживати з матірю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 88, 213, 215, ЦПК України, 110, 111, 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зареєстрований шлюб 02 грудня 2000 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 147, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище дружині залишити ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд у десятиденний термін після його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.