Справа № 291/120/17
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

( з а о ч н е )

І м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Руденко З.Б.,

за участю секретаря - Гладишко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що його шлюб з відповідачкою розпався і відновленню не підлягає, оскільки вже понад три роки шлюбні відносини між ними припиненні: вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства і тому перебування в шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. І з вказаних підстав він вимушений звертатись до суду і просити розірвати вказаний шлюб.

В суд позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в суд не з'явилась, заперечень відносно позову до суду не подала. Відповідно до ст.224 ЦПК України справа слухалась у відсутність відповідачки на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №142657, виданим 18 листопада 2006р. Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Сторони мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спору щодо визначення місця проживання якого після розірвання шлюбу між батьками немає.

2

З пояснень позивача, викладених ним в позовній заяві, вбачається, що сторони на даний час не підтримують сімейних відносин, і позивач примирятись з відповідачкою та проживати з нею однією сімєю не бажає.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб грунтується на спільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу , то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сімї сторін є неможливим , оскільки суперечить інтересам позивача, а тому їхній шлюб суд розриває.

Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу суд не змінює на дошлюбне, оскільки нею відповідне клопотання до суду не подане.

Керуючись ч.1 ст.110, ст.112 , ст.113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 209, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище-Буряк) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, зареєстрований 18 листопада 2006 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №79, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін - ОСОБА_2.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Ружинського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя З. Б. Руденко.