АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2505/16-ц Номер провадження 22-ц/786/667/17Головуючий у 1-й інстанції Чистик І. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Хіль Л.М., Мартєв С.Ю.,

при секретарі -Маладиці Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи відділу опіки та піклування виконавчого комітету

Подільської районної у м. Полтаві ради Соловйової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, з участю третіх осіб: відділу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, КП "ЖЕО №2", про визнання права користування житловою площею та про усунення перешкод у користуванні житлом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2, беручи до уваги уточнені нею позовні вимоги, звернулась до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, про визнання права на користування житловою площею в квартирі, про визнання недійсним договору оренди двох кімнат, усунення перешкод в користуванні квартирою.

Підстави позову вмотивовувала тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року сторонам належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. Вказаними рішеннями судів визначено і порядок користування спільним майном.

Крім співвласників, в спірній квартирі проживають неповнолітні діти сторін, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проживаючи постійно однією сім'єю з батьками, діти були членами сім'ї власника квартири, вони були забезпеченими житлом, і безперешкодно користувалися всією площею в спірній квартирі. За домовленістю батьків кожен з дітей мав окрему кімнату. Так, син ОСОБА_5 користувався житловою кімнатою 6, площею 9,1 кв. м., де знаходилося його спальне місце, робочий стіл для занять, та ін. Для сина ОСОБА_6 було виділено житлову кімнату 11, площею 9,9 кв. м. Після визначення порядку користування квартирою за рішеннями судів, відповідач зачинив двері двох кімнат 6 та 4 на замки, і таким чином створив дітям перешкоди в користуванні житловою площею. Тепер діти разом позивачем користуються лише житловими кімнатами 10 та 11 в квартирі, не мають окремого місця для сну та відпочинку. 30 травня 2016 року ОСОБА_7 без її згоди як співвласника житла вселив до спільної кватири ОСОБА_10 з малолітньою дитиною, яка проживала на час подачі позову до суду. Присутність в квартирі сторонньої особи створювала додаткові перешкоди в користуванні квартирою, оскільки вона палила в квартирі, часто приходила в нетверезому стані, провокувала сварки і сама ж викликала працівників поліції.

З наведених підстав просила суд задовольнити позов, визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право на користування житловою площею в спірні квартирі, яка складається з кімнати 10, площею 12,6 кв. м; кімнати 1 1, площею 9,9 кв. м; лоджії, площею 2,0 кв. м; лоджії, площею 2,6 кв. м; кімнати 4, площею 16,9 кв. м; кімнати 6, площею 9,1 кв. м; вбудованої шафи, площею 1,4 кв. м; кухні 3, площею 9,1 кв. м; коридору 1, площею 9,3 кв. м; вбудованої шафи 2, площею 0,4 кв. м; коридору 7, площею 3,4 кв. м; ванної, площею 2,6 кв. м; вбиральні 9, площею 1,0 кв. м; а всього житлом загальною площею 80,2 кв. м. Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_7 демонтувати замки на дверях житлових кімнат 4 та 6, не чинити перешкод дітям в користуванні кімнатою 4, площею 16,9 кв. м; кімнатою 6, площею 9,1 кв. м; та вбудованою шафою, площею 1,4 кв. м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, з участю третіх осіб: відділу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, КП "ЖЕО №2", про визнання права користування житловою площею та про усунення перешкод у користуванні житлом - відмовлено.

З даним рішенням не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права.

Неправомірність висновків суду першої інстанції обґрунтовує тим, що суд невірно застосував норми ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України згідно яких члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги .

У відповідності з вимогами ст. 29 ЦК України ст.160, 161 СК України місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2013 року вирішено неповнолітніх дітей залишити проживати з матір?ю - ОСОБА_2 ( а. с. 35).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року визнано об'єктами права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти від вартості відчужених легкових автомобілів. Визнано право власності за позивачем на 1/2 частину квартири та встановлено порядок користування нею.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року змінено рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2015 року в частині визначення порядку користування квартирою та стягнення грошової компенсації за автомобілі. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 судової будівельно-технічної експертизи № 9814 від 26 грудня 2014 року та виділено в користування ОСОБА_7: кімнату 4, площею 16,9 кв. м; кімнату 6, площею 9,1 кв. м; вбудовану шафу, площею 1,4 кв. м; (всього загальною площею 27,4 кв. м, на плані червоного кольору). Виділено ОСОБА_2 кімнату 10, площею 12,6 кв. м; кімнату 11, площею 9,9 кв. м; лоджію, площею 2,0 кв. м; лоджію, площею 2,6 кв. м. (загальною площею 27,1 кв. м, на плані синього кольору). У спільному користуванні залишено: кухню 3, площею 9,1 кв.м; коридор 1, площею 9,3 кв.м.; вбудовану шафу 2, площею 0,4 кв. м; коридор 7, площею 3,4 кв.м; ванну, площею 2,6 кв.м; вбиральню 9, площею 1,0 кв. м. Зменшено розмір різниці в вартості відчуженого автомобілю, відмовлено в стягненні 1/2 вартості проданого автомобілю. І решті рішення місцевого суду залишено без змін (а. с. 6-8, 30).

З мотивувальної частини судового рішення вбачається, що вирішуючи питання про встановлення порядку користування житловими приміщення в спірній квартирі апеляційний судом Полтавської області було враховано той факт, що місце проживання неповнолітніх дітей було визначено з матір?ю. Виділення позивачу у користування частини приміщень у спірній квартирі, а саме: кімнату 10, площею 12,6 кв. м; кімнату 11, площею 9,9 кв. м; лоджію, площею 2,0 кв. м; лоджію, площею 2,6 кв. м. (загальною площею 27,1 кв. м, на плані синього кольору), було здійснено судом апеляційної інстанції з урахуванням думки сторін та інтересів неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Місцевий суд провівши оцінку доказів за правилами ст.212 ЦПК України прийшов до правильного висновку, що той факт, що відповідач у справі, закривши на замки кімнати, які визначені судовим рішенням йому в користування. Жодним чином не порушує житлові права позивачки та дітей.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2017 року не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, а також інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/Л.М. Хіль /підпис/С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Полтавської області ________ П.С. Абрамов