Категорія 57Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.

Суддів: Іващука В.А., Войтка Ю.Б.,

При секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення пені за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017 року ,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним вище позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність рішення суду першої інстанції нормам процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам у справі, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення та ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до умов договору від 7.09.2016 року за індивідуальним номером CQ2458, укладеного між ОСОБА_2 (замовником) та ФОП ОСОБА_3 (виконавцем), замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій, а замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов Договору. Вартість виробів становить 44364 грн 00 коп., завдаток 4000 гри., борг «до передачі у власність» - 40364 грн. Відповідно до п. 3.1. та п. 3.1.1. Замовник зобов'язується сплатити вартість виробів, що становить 44364 грн. Борг «до передачі у власність» повинен бути погашений замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку. Згідно пункту З.2. лише після виконання п. 3.1., виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені конструкції упродовж 28 робочих днів з моменту укладення договору. Пункт 4.1. прописує, що при внесенні замовником завдатку і подальшим невиконанням п.3.1. чи п. 3.1.1. договору, завдаток замовнику не повертається .

Відповідно до товарних чеків № CQ 2458 від 07.09.2016 року та № CQ 2458 від 08.09.2016 року відповідач прийняв кошти за металопластикові вироби згідно договору № CQ 2458 на суму 13364 грн. 00 коп., з яких 4000 грн. 00 коп. - завдаток( п.2.2 Договору).

Комерційна пропозиція № 2458 від 07.09.2016 року, містись перелік замовлених металоконструкцій на загальну суму 13400,64 грн. Вказана комерційна пропозиція була направлена відповідачем на адресу виробника ПВХ конструкцій для резервування необхідних матеріалів для подальшої можливості виготовлення відповідних ПВХ конструкцій.

Кошторис (Смета) для обшивки і утеплення балкона визначає обсяг та вартість будівельних матеріалів і ремонтних робіт (до складу яких входить настилка підлоги, у тому числі бетонна стяжка), які необхідно використати та виконати при здійсненні будівельних робіт щодо облаштування балкона, загальна вартість яких становить 19324 грн.

Відповідно до заяви ФОП ОСОБА_3, останній звертався де ОСОБА_2 з вимогою виконання умов пункту 3.1.1 Договору № СQ 2458 від 07.09.2016 року та погашення боргу, інакше Договір буде розірвано згідно пункту 4.1.

Однак дані вимоги позивачем виконані не були.

В свою чергу 27.10.2016 року ОСОБА_2 зверталась до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів у сумі 13364 гри. на протязі 5-ти дніd оскільки, як було зазначено у вимозі, договір від 7.09.2016 року на влаштування балкону був укладений нею під впливом обману. У разі неповернення коштів, вона залишає за собою право звернення до суду з позовом про повернення коштів, відшкодування збитків, а також моральної шкоди.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.11.2014 року та Витягу з реєстру платників єдиного податку від 14.11.2014 року № 037 ОСОБА_3 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, дата та номер запису ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації 12.11.2014, 2 001778, назва виду господарської діяльності згідно КВЕДу: інші будівельно-монтажні роботи .

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що в діях відповідача не вбачається умислу, направленого на обман ОСОБА_2, а тому позов із заявлених позивачем підстав задоволенню не підлягає. При цьому суд зазначив конкретні обставини, які були ним взяті до уваги при прийнятті такого рішення, зокрема: що позивач уклала з відповідачем відповідний договір навіть не прочитавши його зміст, що не може бути результатом обману і залежить виключно від обраної моделі поведінки та позиції позивача, при цьому судом не було встановлено, що відповідач вчиняв перешкоди позивачу щодо ознайомлення із змістом такого договору, врахувавши те, що укладений сторонами договір, який позивач просить визнати недійсним, стосується організації відповідачем роботи по виготовленню та по передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій, з огляду на те, що після укладання відповідного договору відповідач вчинив дії направлені на його реальне виконання, зокрема, звернувся до виробника ПВХ конструкцій із відповідною комерційною пропозицією, що передбачало резервування необхідних матеріалів для виконання укладеного договору, враховуючи і те, що відповідач вчинив дії щодо виконання усних домовленостей по виконанню будівельних робіт, пов'язаних із облаштуванням балкону, забезпечивши явку відповідних майстрів, яким позивач не надала доступу до місця виконання робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважає його таким, що відповідає нормам матеріального права, прийнятим з дотриманням норм процесуального права.

Норма п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначає, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів. передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 нього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

За змістом ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутова підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду не, врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Стаття 875 ЦК України визначає поняття договору будівельного підряду, за яким підрядник зобов'яжеться збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач підтвердила ту обставину, що вона не допускає працівників ФОП ОСОБА_3 до виконання укладеного між ними договору, категорично відмовляється виконувати умови такого договору.

В свою чергу відповідач пояснив, що він готовий виконати договір, а також умови усних домовленостей щодо облаштування балкону, але позивач не допускає його в свою квартиру. ОСОБА_3 зазначив, що з працівниками, з якими у нього існують договірні зобов'язання щодо виконання робіт для третіх осіб, у нього є погодження на виконання робіт по облаштуванню балкона позивача «під ключ», для чого, зокрема, був складений кошторис із зазначенням необхідних матеріалів та вартості робіт. Пояснив, що сума коштів, яка вказана у договорі, включає всі витратні матеріали та роботу для повного облаштування балкону. Позивач невірно зрозуміла умови договору, які в свою чергу не порушують її прав.

Таким чином, колегією встановлено, що з боку відповідача порушень виконання умов договору не існує.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, який, в контексті розгляду цієї справи, зазначив про необхідність відмежовувати обман, як підставу для визнання правочину недійсним, від помилки щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки обман це завжди результат умисних дій (бездіяльності) однієї із сторін правочину, поведінка якої в послідуючому підтверджує наявність обману, а отже вказує на безпідставність позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на основі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, повно та всебічно дослідив докази кожної із сторін, правильно встановив характер правовідносин, що склались між сторонами, правильно застосував правові норми.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позов містив не тільки одну підставу для задоволення позову, а містить посилання на відсутність істотних умов та є несправедливим, оскільки як вбачається із позовної заяви і її прохальної частини, матеріалів справи, пояснень сторін, позов був пред'явлений з підстав, визначених ст. ст. 215, 230 ЦК України.

Звертає увагу, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з окремим позовом з інших підстав, якщо вважає, що її право порушено.

Щодо прохання в апеляційній скарзі вийти за межі заявлених вимог, колегія суддів роз'яснює, що в силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційна інстанція не наділена такими повноваженнями.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки останні ґрунтуються на повно та всебічно з'ясованих обставинах справи.

Рішення суду законне і обґрунтоване, постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий