Справа №585/1195/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О.О.
Номер провадження 22-ц/788/874/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 березня 2017 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 в прибуток держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині розміру призначених на її користь аліментів на утримання дитини, збільшивши їх до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не врахував матеріальне становище їх малолітньої дитини, так як 1/6 частини буде становити 595 грн., що є менше ніж половина прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Судом також не враховано, що вона не має постійної роботи і її дохід залежить від випадкових можливостей тимчасового працевлаштування.

Крім того, їх малолітня дочка часто хворіє і вона вимушена постійно витрачати грошові кошти на її лікування.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 30 липня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про її народження записаний ОСОБА_4 (а.с. 2-3).

Згідно з довідкою про доходи №35 від 24 березня 2017 року, ОСОБА_4 працює у відділі освіти ВК Роменської міськради (ЦПО та РТМ) і загальна сума його доходу за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року становить 13765,81 грн. (а.с. 5).

Відповідно до довідки Роменського УПФ України Сумської області від 22 березня 2017 року № 789/0229, ОСОБА_4 отримує пенсію як інвалід ІІІ групи, розмір якої, з вересня 2016 року по лютий 2017 року, склав 7311 грн. (а.с. 6).

Згідно з довідкою, виданою головою квартального комітету № 11 виконавчого комітету Роменської міської ради від 24 березня 2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 Неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на утриманні матері (а.с. 4).

Як вбачається з довідки № 447 від 14 квітня 2017 року, ОСОБА_4 навчається на відділенні підготовки робітничих кадрів Полтавського коледжу нафти і газу ПолтНТУ з терміном навчання з 01 лютого 2017 року по 30 червня 2017 року на контрактній основі, вартість якого становить 2510 грн. (а.с. 52).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен і має можливість надавати матеріальну допомогу в частці від доходу на утримання малолітньої дочки та врахував майнове становище сторін, вік дитини, а також те, що відповідач є інвалідом, має пенсійний дохід, несе витрати по оплаті навчання на контрактній основі.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічні роз'яснення містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 180 - 183 СК України, дійшов до правильного висновку про наявність у відповідача обов'язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає частці від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який батьки повинні надавати, суд в повній мірі врахував обставини справи. Зокрема, судом враховано рівний обов'язок батьків утримувати своїх дітей, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, має постійний дохід, навчається на контрактній основі, несе 1/2 частину витрат по сплаті комунальних послуг за квартиру.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304 п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -