Справа № 539/2988/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Шрейтер С.О., Гусак А.О.

з участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити дії.

У позові вказала, що вона є власником будинку №188 по вул. Олександрівській (колишня ОСОБА_3) в м. Лубни Полтавської області.

ЇЇ сусідами є відповідач по справі ОСОБА_2 та його дружина з якими в неї останні роки склалися недружні та недобросусідські відносини. Підставою для виникнення конфлікту стало те, що відповідач почав утримувати птицю та худобу (кіз) в прилеглій до її домоволодіння будівлі, що перебуває на території її двору, але знаходиться поблизу її будинку. Нестерпний сморід, постійна антисанітарія під вікнами її оселі, пошкодження з боку сусідської огорожі, що межує між їх будинками невичерпний перелік тієї шкоди, що завдається їй та її родині відповідачем.

На її зауваження, щодо утримання птиці під вікнами її будинку, що створює незручності та фактично перешкоджає у користуванні її житлом, а саме відсутністю можливості провітрювати житлове приміщення відповідач відповідав лайкою та прокльонами.

Неодноразові звернення до правоохоронних органів та органів влади результатів не дали.

На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком за адресою м. Лубни, вул. Олександрівська, 188, шляхом зобовязання відповідача вчинити дії по знесенню будівлі побудованої з порушенням санітарних норм та заборони утримання худоби та птиці на відстані меншій від 15 метрів від належного їй житлового будинку. Витрати повязані з розглядом справи покласти на відповідача.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, посилаючись на те, що дійсно деякий час на території свого домоволодіння утримує домашню птицю та кіз, але не вважає, що їх утримання створює незручності для позивача, оскільки худоба утримується в господарських приміщеннях. За худобою дбає, тому ніякого смороду від них немає.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння розташованого за адресою м. Лубни, вул. Олександрівнська (колишня ОСОБА_3) 188 (а.с.5-10).

Власником сусідського домоволодіння за адресою м. Лубни, вул. Олександрівнська (колишня ОСОБА_3) 186 є відповідач ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечує, що на території свого домоволодіння в господарських приміщеннях, що знаходяться в притул до межі з господарством позивача утримує домашню худобу, а саме птицю та кіз.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка спеціаліст відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради ОСОБА_4 підтвердила факт утримання відповідачем домашньої худоби з порушенням санітарних норм, однак підстав для знесення господарчих будівель в яких утримується худоба не вбачає.

Норми розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначається в Державних будівельних нормах «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44. Так, у містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних, протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі. Господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Розміщення господарських будівель по лінії забудови з житловими будинками не допускається. Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, що становлять 15 м, але не менше протипожежних норм.

Відповідно до положень ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства. Стаття 103 ЗК України передбачає, що власники земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що утримання відповідачем на території належного йому домоволодіння домашньої птиці та худоби, а саме кіз створює перешкоди для неї у користуванні її власністю.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду у спосіб, що передбачений законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Так, позивачем не доведено порушення відповідачем її права користування та розпорядження своїм майном. Посилання позивача на порушення відповідачем санітарних норм та створення їй внаслідок цього незручностей та перешкод у користуванні власним майном також належним чином не підтверджено, ґрунтується виключно на її власних показах про запах від утримання домашніх тварин. Натомість відповідач дану обставину заперечує, вказує, що належним чином доглядає за тваринами.

На підставі викладеного, суд вважає позов ОСОБА_1 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 212- 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити дії відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 Е. Г.