Номер справи 623/2921/16-ц
Номер провадження 2/623/171/2017
РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Гуренко М. О.

з участю: секретаря Телешевській В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовомЛопатенко ОСОБА_1 та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської областіпро поновлення порушеного права на проживання та вселення,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про поновлення порушеного права на проживання та вселення.

Позивач просила суд поновити порушене право на користування житлом в будинку № 62 по вулиці Європейській (раніше вул. Комсомольська) їй та малолітній доньці ОСОБА_2, та вселити їх до даного будинку за місцем її реєстрації.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заперечень проти позову не надсилав.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської областів судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 червня 2004 року. (а.с.6).

Від подружніх стосунків мають доньку - ОСОБА_2, 20 серпня 2004 року (а.с.7).

Позивач зареєстрована в належному відповідачу будинку. (а.с.8-11).

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 19 серпня 2010 року шлюб було розірвано. (а.с.12).

Відповідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила суду, що не проживає в даному будинку та не спілкується з чоловіком близько 6 років, з 2011 року.

Позивач просила суд вселити її разом з донькою в будинок № 62 по вулиці Європейській (раніше вул. Комсомольська), разом з тим повідомила суд, що її колишньому чоловіку належить лише ? частина цього будинку.

Будь-яких правовстановлюючих документів, які б могли свідчити, що цілий або частина будинку належить відповідачеві до суду не надала.

У відповідності до ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти ібатьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно копії домової книги будинок № 62 по вулиці Європейській (раніше вул. Комсомольська) в м.Ізюм, наявний запис про реєстрацію ОСОБА_2, однак штамп повноважного органу відсутній (а.с.10).

Поміж тим позивач пояснила, що даний запис був зроблений її матірю, яка жодного відношення до даного домоволодіння не має.

Згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви, оскільки позивач з відповідачем не проживають вже більше 6 років, спільним побутом не повязані, спільне господарство не ведуть, а правовстановлюючі документи на будинок взагалі суду надані не були.

Керуючись ст. 10, 11, 16, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_4 та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської областіпро поновлення порушеного права на проживання та вселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М.О. Гуренко