Справа № 147/1391/16-ц
Провадження № 2/147/194/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Волошина І.А.,

за участю с екретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання двох дітей. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 23.11.2003 року з відповідачем перебуває у шлюбі. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. Батьками дітей записаний відповідач. Діти знаходяться біля неї та повністю перебувають на утриманні позивача. У даний час сторони перестали спільно проживати. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає. ОСОБА_2 одній важко утримувати дітей, оскільки вона не працює та не отримує доходів. Відповідач працює, але не офіційно, аліменти нікому іншому не сплачує, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень на кожну дитину, що в сумі складає 1600,00 гривень щомісячно. Також просила з відповідача стягнути на її користь 300,00 гривень за надання юридичної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним позовом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, погодився сплачувати на утримання дітей по 400 грн. на кожну дитину щомісяця, оскільки не працює та на обліку у центрі зайнятості не перебуває.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4), ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей.

Діти проживають з матір'ю ОСОБА_2, та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №799 від 11.11.2016 року, виданою виконкомом Верхівської сільської ради (а.с.6).

Згідно довідки №82 від 03.02.2017 року, виданої Тростянецькою центральною районною лікарнею, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на «Д» обліку у невролога Тростянецької ЦРЛ з діагнозом: судомний синдром, комплексі парціальні напади. Потребує постійного неприливного протисудомного лікування та обстеження (а.с.26).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язку утримувати спільних дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5, а оскільки він офіційно не працює, має тимчасові заробітки, аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01.01.2017 року становить 1355 грн., а для дитини від 6 до 18 років - 1689 грн. Протягом року прожиткові мінімуми збільшуються.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Також суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітніх дітей, що обов'язок утримувати дитину є обов'язком обох їх батьків, тому суд приходить до висновку, що сума аліментів в розмірі 1200 грн., буде обґрунтованою та законною.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, не працюючого, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі по 600,00грн.(шістсот гривень 00коп.) на кожну дитину щомісяця, починаючи з 17.11.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 300,00 грн. за надання правової допомоги.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається суду до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя