Ухвала

іменем україни

01 березня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Березівська сільська рада Долинського району, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні колодязем, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 рокута ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні колодязем, який знаходиться в городі домоволодіння АДРЕСА_1В обґрунтування позову зазначала, що є власником домоволодіння АДРЕСА_2

Також вказувала, що в 20-хх роках XX століття для спільного користування власниками сусідніх домоволодінь АДРЕСА_3 поряд з межею її городу.

Свій будинок № 29 по зазначеній вулиці позивач придбала в 1998 році. З колишнім власником будинку № 31 ОСОБА_4 в ОСОБА_1 з приводу користування оспорюваним колодязем не було суперечок. Після смерті ОСОБА_4 його спадкоємиця ОСОБА_2, створює позивачу всілякі перешкоди в користуванні оспорюваним колодязем, не дає вільно набирати воду з колодязя.

Оскільки в добровільному порядку вирішити спір неможливо, позивач просила усунути перешкоди шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні спірним колодязем.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні колодязем, розташованим на території домоволодіння АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені в справі судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з доведеності належними та допустимими доказами, того, що ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 на вільне водовикористання загальною криницею.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що спірна криниця з природним джерелом води (колодязь) збудована мешканцями суміжних садиб АДРЕСА_4 на відстані одного метра від межі земельної ділянки позивача.

Відповідач чинить перешкоди в користуванні ОСОБА_1 колодязем.

Відповідно до довідки Кіровоградського ОКП КООБТІ № 44 від 10 грудня 2015 року домоволодіння АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстровано.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права чи інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном( ст. 391 ЦК України).

За правилами ст. 47 ВК України загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, вирішуючи спір суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК Українина зазначені положення закону уваги не звернули, не навели доказів, за яких прийшли до висновку про задоволення позову, не досліджували належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що спірний колодязь вирито в городі домоволодіння № 31 для загального користування ще й сусідніх будинків, не звернули уваги, що позов до ОСОБА_2 заявлено з підстав передбачених ст. 391 ЦК України, в той же час жодних доказів на підтвердження того, що позивач є власником чи співвласником спірного колодязя не навели, не з'ясували хто є власником земельної ділянки на якій знаходиться колодязь.

Задовольняючи позов суди посилалися на положення ст. 47 ВК України, яка спірні правовідносини не регулює, оскільки спірний колодязь на балансі сільської ради не перебуває та не є державною чи комунальною власністю.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій не виконали своїх обов'язків, визначених ст. 10 ЦПК України, не роз'яснили позивачу її право про вирішення питання користування спірним колодязем шляхом встановлення сервітуту.

Таким чином, суди в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України належним чином не перевірили чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються; не встановили усіх фактичних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до правил ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 рокута ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова