АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Органу приватизації Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Державного видавництва «Преса України» про зобов'язання здійснити приватизацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, посилаючись на те, що Органом приватизації державного житлового фонду Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Орган приватизації Святошинської РДА у м. Києві) незаконно та безпідставно повернуто документи на приватизацію житла, просили визнати відмову Органу приватизації Святошинської РДА у м. Києві у проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 членами родини ОСОБА_2 незаконною, зобов'язати Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію (далі - Святошинська РДА в м. Києві), Орган приватизації Святошинської РДА в м. Києві, Державне видавництво «Преса України» (ДВ «Преса України) вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5 на умовах найму, здійснити приватизацію цієї квартири за відсутності ордеру про надання житлової площі та оформити документ про передачу квартири у спільну сумісну приватну власність ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неналежною оцінкою доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зазначала, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав відсутності у позивачів ордеру на вселення у житлове приміщення, оскільки чинним законодавством не передбачена обов'язкова наявність такого ордеру при здійсненні приватизації квартири. Судом не взято до уваги, що в матеріалах справи міститься копія договору найму житлового приміщення від 14.10.2010, який є безстроковим, у зв'язку з чим відповідач не мав права повертати документи на приватизацію з підстав відсутності ордеру.

Також як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що чинним законодавством не передбачено повернення документів на приватизацію без їх розгляду. Орган приватизації зобов'язаний прийняти документи та ухвалити рішення за зверненням громадянина на приватизацію.

ОСОБА_1, за обставин, коли Орган приватизації Святошинської РДА в м. Києві незаконно відмовив позивачам у здійсненні приватизації житла та безпідставно повернув документи, вважала, що такі дії відповідачів є незаконними, а тому просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1, який одночасно є представником позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній та просив задовольнити.

Представник відповідача ДВ «Преса України» - Марчик О.А. в судовому засіданні просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідачі Святошинська РДА в м. Києві та Орган приватизації Святошинської РДА в м. Києві, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання своїх представників не направили. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 разом із сім'єю: дружиною ОСОБА_1, синами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та онуком ОСОБА_5, проживають у квартирі АДРЕСА_1, власником якої є відповідач ДВ «Преса України».

У квартиру позивачі вселилися на підставі Договору найму житлового приміщення № 54/1, укладеного 14.10.2010 між ДВ «Преса України» та ОСОБА_2 і його сім'єю ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та зареєстровані з 30.11.2010, а онук ОСОБА_5 зареєстрований з 28.04.2015.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на квартирному обліку не перебуває, а тому на його ім'я квартирна справа не формувалась.

15 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинської РДА в м. Києві із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Листом № 58/32 від 23.06.2016 Святошинська РДА в м. Києві відмовила ОСОБА_2 у приватизації квартири у зв'язку з тим, що останнім не було надано копії ордеру про надання жилої площі, а також у зв'язку з тим, що в заяві не було визначено уповноваженого власника житла.

Доводи апеляційної скарги, що органом приватизації не розглянуто заяву ОСОБА_2 від 15.06.2016 про приватизацію спірної квартири є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, а саме з долученого позивачами до позовної заяви листа Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, що після розгляду наданих ОСОБА_2 документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1 йому та членам його родини відмовлено у приватизації з причин: в заяві не зазначено уповноваженого власника житла; відсутня копія ордеру про надання житлової площі.

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивачі зазначали, що їм безпідставно відмовлено у проведенні приватизації квартири Органом приватизації Святошинської РДА в м. Києві.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання відмови органу приватизації незаконною, у зв'язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Поняття приватизації державного житлового фонду міститься у ст. 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон), за змістом якої приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Пунктами 1, 3 статті 8 Закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону (п. 9 ст. 8 Закону).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок передачі квартир у власність громадян визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення).

Перелік документів, які подаються громадянами до органу приватизації для здійснення приватизації квартир визначено пунктом 18 зазначеного Положення.

Пунктом 18 Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи спірна квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу ДВ «Преса України» відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 27.05.2002.

Свідоцтво про право власності було видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.05.2002 № 680-С та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у реєстровій книзі за реєстровим № 43277 03.06.2002.

Відповідно до Закону України «Про власність», який діяв на час видання Головним управлінням житлового забезпечення наказу, державна власність була поділена залежно від рівня усуспільнення на загальнодержавну (республіканську) власність і власність

адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

Згідно Свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві загальнодержавної власності.

Оскільки, здійснення приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування Державного житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, відповідно до п. 8 ст. 9 Закону, можливо лише після передачі за їх бажанням у комунальну власність за місцем розташування будинків, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження передачі спірної квартири у комунальну власність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що орган приватизації відмовляючи у здійснені приватизації діяв відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

В судовому засіданні представник ДВ «Преса України» пояснила, що власник житла не заперечує проти безоплатної передачі позивачам у власність спірної квартири, але вказала, що таку передачу власник бажає здійснити на підставі рішення суду.

Однак, слід зазначити, що відповідно до ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власникові.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/14670/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6715/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.