АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/2082/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2082/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року задоволено позов Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (далі по тексту - ТДВ «Альянс Україна») до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Альянс Україна» 65 689,56 грн., судові витрати в сумі 1 378,00 грн., а всього 67 067,56 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що ТДВ «Альянс Україна» всупереч вимогам чинного законодавства направило на огляд пошкодженого транспортного засобу оцінювача, який не мав права та повноважень визначати розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу на те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку не оформлено належним чином, а тому він не може бути належним доказом у справі. Крім того, у звіті про визначення вартості матеріального збитку відсутні відомості про можливість проведення ремонту складових частин транспортного засобу та не обґрунтовано необхідність їх заміни. Також зазначає, що ТДВ «Альянс Україна» в порушення вимог чинного законодавства не було складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування, яке перевищує суму, визначену в звіті про визначення вартості матеріального збитку. Задовольняючи вимоги позивача у частині матеріальних збитків, суд послався на акт виконаних робіт № ДСФ0000456 від 30 липня 2015 року, згідно якого проведено заміну деяких запчастин, проте, не вирішив питання про повернення йому цих запчастин.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. 22 лютого 2017 року через канцелярію суду ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою у судовому засіданні. Однак, в клопотанні не було наведено обставин, які виключають можливість участі представника в судовому засіданні, а також не надано документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання. А тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 29 травня 2015 року о 22 год. 40 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з.НОМЕР_4, по вул. Старовокзальна, 7-а в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем PorscheCayenne, д.н.з. НОМЕР_3, власником якого є третя особа ОСОБА_3, що призвело до пошкодження автомобілів.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП (а.с.14).

На момент ДТП відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5935247 від 22 лютого 2015 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з.НОМЕР_4, ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» (а.с.7).

Автомобіль Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_3, був застрахований ОСОБА_3 за Договором добровільного страхування наземного транспорту № МОD/8134 від 23 липня 2014 року у ТДВ «Альянс Україна» (а.с.78-86).

Згідно з п.14.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 23 липня 2014 року визначено, що страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі, що не перевищує прямий дійсний збиток та страхову суму.

Пунктом 14.10 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 23 липня 2014 року визначено, що у разі пошкодження застрахованого ТЗ страхове відшкодування виплачується у розмірі майнової шкоди. При цьому розмір майнової шкоди визначається в розмірі вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ.

На підставі договору із ТДВ «Альянс Україна», ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку від 11 червня 2015 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Porsche Cayenne, д.н.з.НОМЕР_3, 2011 року випуску ОСОБА_3 станом на 11 червня 2015 року складає 107 008,62 грн. (а.с.15-24).

16 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до ТДВ «Альянс Україна» із заявою про перерахування страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування - ФОП ОСОБА_7 (а.с.12).

23 червня 2015 року ТДВ «Альянс Україна» було складено страховий акт №5-15 та на підставі рахунку ФОП ОСОБА_7 № ДСФ0000100 від 16 червня 2015 року та кошторису витрат на ремонт транспортного засобу сплачено страхове відшкодування в сумі 115689,56 грн. (а. с. 32, 33, 35, 38).

09 вересня 2016 року ТДВ «Альянс Україна» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого страхового відшкодування та з урахуванням того, що відповідальність останнього була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» з лімітом відповідальності страховика 50 000 грн., просило стягнути з відповідача 65 689,56 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТДВ «Альянс Україна».

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП, ТДВ «Альянс Україна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 23 липня 2014 року виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 115689,56 грн., суд першої інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 фактичних затрат по виплаті відшкодування поза лімітом відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта» в сумі 65 689,56 грн.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на неналежне оформлення звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11 червня 2015 року, оскільки направлений позивачем оцінювач не мав права та повноважень визначати розмір матеріального збитку, а також на те, що виплачене страхове відшкодування, яке перевищує суму, визначену в звіті про визначення вартості матеріального збитку, оскільки ТДВ «Альянс Україна» здійснено виплату відшкодування не на підставі зазначеного Звіту, а на підставі рахунку ФОП ОСОБА_7 № ДСФ0000100 від 16 червня 2015 року та кошторису витрат на ремонт транспортного засобу. Виплата страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування не суперечить умовам Договору добровільного страхування наземного транспорту від 23 липня 2014 року та чинному законодавству.

Так, Договором добровільного страхування наземного транспорту від 23 липня 2014 року визначено виплату страховиком відшкодування в розмірі, що не перевищує прямий дійсний збиток (п. 14.4.).

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що виплачена ТДВ «Альянс Україна» сума відшкодування перевищує прямий дійсний збиток внаслідок пошкодження автомобіля Porsche Cayenne, д.н.з.НОМЕР_3, виконані ремонтні роботи та замінені запчастини згідно з актом виконаних робіт № ДСФ0000456 від 30 липня 2015 року не відповідають змісту пошкоджень.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо того, що суд не вирішив питання про передання йому запчастин, що були замінені згідно з актом виконаних робіт № ДСФ0000456 від 30 липня 2015 року, оскільки вказане питання не підлягає вирішенню в рамках спірних правовідносин.

В даному випадку між сторонами виникли відносини з приводу відшкодування шкоди в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»), предметом спору є вимоги страховика по відшкодуванню фактичних затрат по виплаті відшкодуванню до винної особи. Питання щодо передачі замінених запчастин автомобіля не підлягає вирішенню в даному спорі. Такі вимоги винної особи можуть бути заявлені в загальному порядку до власника автомобіля.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль