Номер провадження: 22-ц/785/1624/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеса від 02.11.2016 року, по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи Одеська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області

-про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення самовільно побудованих споруд

та позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи Одеська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області

- про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами,котрі в порядку ст.31 ЦПК України змінив та просив суд:

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 призвести демонтаж даху її домоволодіння з його паркану, який розподіляє земельні ділянки у дворі між з можливим влаштуванням його до розподільного паркану на відстані не менш як 800 мм.

-суміжний паркан з асбестових листів, встановлений ним на межі з земельною відповідачки за адресою: м. Одеса, 1-ий провулок ОСОБА_7, буд. З повернути до вертикального стану, заборонивши відповідачці ОСОБА_6 складувати під ним будь-які будівельні матеріали, предмети побуту та інше.

-Дерева, а саме черешню, та кущі шиповника, висаджені відповідачкою ОСОБА_6 на його підземному газоні та водоводі із колодязями /колекторами/ зобов'язати знищити або пересадити в інше місце.

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 демонтувати самовільно збудовані нею за м. Одеса, 1-ий провулок ОСОБА_7, буд. З будівлі гараж, душова, які закривають йому огляд на вулицю, та перешкоджають у користуванні власністю.

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 призвести домоволодіння самочинноної нею вигрібної ями за адресою: м. Одеса, 1-ий провулок ОСОБА_7, буд. З, яка не відповідає санітарним та будівельним вимогам і нормам та розташована біля його водопроводного колодязя /колектора/.

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 знести самочинно побудоване нею приміщення, яке розташовано за зазначеною вище адресою та знаходиться на його земельній ділянці без згоди.

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 влаштувати відвід атмосферних осадків з даху фасадної будівлі № 3 по 1-му провулку О.Невського у м. Одесі з влаштуванням жолобу стоку.

-стягнути з відповідачки ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

В ході розгляду справи заявив клопотання та просив суд залишити наступні вимоги

-зобов'язати відповідачку ОСОБА_8 демонтувати навіс, влаштований нею без узгодження зі мною, та який розташований на моєму паркані між нашими земельними ділянками та стіною домоволодіння співвласника ОСОБА_9 за зазначеними адресами - м. Одеса, 1-ий провулок ОСОБА_7, буд. З - м. Одеса, провулок Слави, 9.

-Розподільний паркан з азбестових листів, встановлений на межі з земельною ділянкою відповідачки за адресою: м. Одеса, 1-ий про

ОСОБА_7, буд. З - провулок Слави, 9 у м. Одесі демонтувати, зобовя:

відповідачку ОСОБА_8 не чинити мені переш

зведенні замість нього нового паркану висотою більше ніж 2 метр

існуючим межовим знакам.

-Заборонити відповідачці складувати під парканом, який є розподільним між наї

земельними ділянками, будь-які будівельні матеріали, предмети побуту

-Дерева, а саме черешню, та кущі шиповника, біля вїзду-виїзду на

земельну ділянку, зобовязати відповідачку

знищити або пересадити в інше місце.

-Зобовязати відповідачку ОСОБА_8 знести самочинно побудовані підсобне приміщення за адресою: м. О;

1-ий провулок О.Невського, буд. 3-м. Одеса, провулок Слави, 9 - з гаржем,

душовою, літньою кухнею, з самочинно влаштованою вигрібною ямою, яка не

відповідає санітарним та будівельним вимогам і нормам та розташована біля

водопровідного колодязя /колектора/.

-Зобовязати відповідачку ОСОБА_8 демонтуй

влаштований жолоб стоку атмосферних опадів на самочинно зведене підсобне

приміщення.

-стягнути з ОСОБА_10 на мою користь моралі шкоду у розмірі 20 000 грн.( т.2 а.с.18-19)

Вимоги обґрунтовував тим, що сторони являються власниками суміжних будівель та користувачами земельних ділянок. Проща земельної ділянки позивача становить 161 кв. м. Проте під час проведення геодезії встановлено, що вона зменшилася до 157 кв.м. за рахунок того, що відповідачка пересунула паркан та вздовж його склала важкий будівельний матеріал в результаті чого він нахилися на його сторону. Одночасно посилається на те, що відповідачка самочинно побудувала біля суміжної огорожі підсобне приміщення,чим порушила будівельні норми,захопила територію загального користування та його територію земельної ділянки та під час дощу вода стікає у його двір, що значно погіршує його життєві умови.

В результаті неправомірних дій відповідачки він змушений придбавати засоби для усунення плісені та гнилості, що негативно впливає на його матеріальний стан та спричиняє моральні страждання,які оцінює в 20 000 грн.

Крім того,позивач зазначає, що на фасадній стороні вулиці вона посадила два дерева над газовим підземним вводом та над водопровідним колектором,що може спричинити шкоду.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 просила суд усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки шляхом зобовязання відповідача прибрати з паркану виноград та відновити паркан.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2016 року вимоги задоволено частково. Суд зобовязав ОСОБА_6 власними силами та за власні кошти частково перебудувати навіс, влаштований між земельними ділянками сторін та стіною домоволодіння співвласника ОСОБА_9 - облаштувавши його стоком атмосферних опадів та встановивши його граничний розмір не ближче ніж 800 мм до паркану з ділянкою ОСОБА_5. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 щодо демонтування існуючого та зведення нового паркану та знесення самочинно збудованих побудов, а також стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовив. Відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи Одеська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_5 прибрати виноград та відновити паркан.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового в частині відмови в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж підстави, що викладені в позовній заяві та на те, що наявність порушеного його права очевидна,що не потребує експертного дослідження Одночасно зазначає, що він не відмовлявся від частини своїх вимог та відмова судом не приймалась та на те, що в вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди ним не заявлялись, а моральна шкода на його користь не стягнута.

В судове засідання представники третіх осіб Одеська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Відмовляючи в частині позовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не доведено факт порушення його прав самочинною прибудовою ,зміною межі суміжних земельних ділянок, необхідністю перебудови паркану, оскільки позивач відмовився від проведення експертного дослідження для підтвердження своїх вимог та недоведеністю порушення його права як суміжного землекористувача. Відмовляючи в стягненні моральної шкоди районний суд виходив з відсутності доказів на її спричинення.

Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду судова колегія не може з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права,який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Згідно із частиною сьомою вищезазначеної статті ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-381цс15

Між тим, підтверджуючи факт самочинного будівництва відповідачкою прибудов літ «а 4».літньої кухні літ «П» та гараж літ «П1» позивач не довів, що вони порушують його право. ( т.1 а.с.69)

Матеріалами справи встановлено ,сторонами не заперечується той факт, що вони є суміжними користувачами земельних ділянок, що розташовані в м. Одесі по 1-му провулку О.Невського,3.

Відповідно до технічного паспорту від 06.09.2007 року у фактичному користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 161 кв.м.

Будь яких доказів, що земельна ділянка з вини відповідачки зменшилася до 158 кв.м. позивач не надав.

В суді апеляційної інстанції було розяснено положення ч.4 ст.10 ЦПК України щодо необхідності призначення експертного дослідження на підтвердження обґрунтування позову.

Як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції ОСОБА_5 відмовився від її проведення про що надав письмову заяву.

За правилами ст.27 ЦПК України право брати участь у доказовій діяльності можуть всі особи, які беруть участь у справі, однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі,в силу закону стає обовязком певного субєкта( ч.1 ст.60 ЦПК України).

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що районний суд прийшов правильного висновку, що наявність порушеного права, зокрема зменшенням ділянки позивача за рахунок самочинної прибудови, необхідність зведення нового паркану більш ніж на 2 метри замість існуючого, знесення самочинних будівель, пересадження дерев та кущів потребує спеціальних знань у певних галузях права , а тому для зясування цих обставин, відповідно до ст.143 ЦПК України передбачено призначення експертизи.

Виходячи з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення свого права,судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції щодо відмови в зазначених вимогах за недоведеністю.

Що стосується вимог позивача в частині повернення до первісного вертикального стану паркану судова колегія вважає, що районний суд безпідставно відмовив в цій частині вимог оскільки не зясував предмет та підстави позову,а посилання в судовому рішення на їх відмову не відповідає ч.3 ст.174 ЦПК України за якою у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Між тим, в суді апеляційної інстанції відповідачка не заперечувала того факту, що паркан нахилений в бік земельної ділянки позивача. Ці обставини встановлені і матеріалами справи.

Виходячи з очевидного факту порушення прав позивача судова колегія приходить до висновку, що вимоги про повернення паркану до первісного вертикального стану підлягають задоволенню.

Зважаючи на те,що суд першої інстанції помилково вважав, що позивач відмовився від позовних вимог щодо повернення паркану до первісного вертикального стану,що свідчить про порушення судом вимог ст.ст.212-214 ЦПК України та не врахував норм матеріального та процесуального права які регулюють спірних правовідносин, а тому у відповідності до вимог ст.309 ч.1 п.1,4 ЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги на очевидність порушених прав самочинним будівництвом, насадженням дерев є такими,що не приймаються до уваги за відсутності належних та допустимих доказів, а тому в цій частині судове рішення залишається без змін в силу ст.308 ЦПК України.

Доводи щодо спричинення моральної шкоди судова колегія не приймає до уваги за відсутності доведення вини в спричиненні пошкодження майна позивача.

Керуючись ст. 218, 303, 309,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2016 року в частині відмови в позовних вимогах щодо повернення до первісного вертикального стану паркану-скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Зобовязати ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_5 у користуванні земельною ділянкою, що розташована в м. Одесі,по 1-му провулку О. Невского, 3 шляхом повернення до первісного вертикального стану суміжного паркану.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - В.А.Станкевич

ОСОБА_11