Справа № 212/2521/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, без присутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуцивільну справу за позовом публічного акціонерНОГО товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерНОГО товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерНОГО товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання правочину недійсним та зобовязання вчинити дії, зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерНОГО товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и в:

28.04.2016 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 01.04.2008 року було укладено кредитний договір № KRТ0G9 за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 118145,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення до 01.04.2035 року. Згідно заяви ОСОБА_1 кредитний договір № ККТ0ОІ від 01.04.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 25549,50 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_1 порушує умови кредитного договору станом на 06.04.2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 29 626,38 доларів США. В позові також зазначено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Договором № KRТ0G9 від 01.04.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 були укладені договори поруки з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Оскільки добровільно виконувати умови кредитного договору відповідачі не бажають, на письмові повідомлення не реагують тому представник позивача просить суд стягнути зазначену суму заборгованості солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 а також витрати по сплаті судового збору.

14 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_3 із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання договору поруки припиненою. В зустрічному позові ОСОБА_3 зазначила, що укладаючи договір поруки № KRТ0G9 від 01.04.2008 р. сторони у письмовій формі досягли згоди щодо істотних умов договору. ОСОБА_6 змінив (збільшив) кредитну ставку за договором саме 07.08.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KRТ0G9 від 01.04.2008 року згідно якої внесено зміни до основного договору якими змінено розмір та валютування кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, форми та порядку внесення змін та доповнень до основного договору тощо. Отже , вважає, що під час укладання зазначеної додаткової угоди Кредитний договір було викладено у новій редакції і тому були змінені всі суттєві умови кредитування, однак не погодивши із нею, як з поручителем нові умови кредиту . До того ж ОСОБА_3 в зустрічному позові зазначила, що за вимогою про дострокове повернення коштів ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинні були сплатити заборгованість 26.08.2015 року, однак оскільки протягом шестимісячного строку починаючи з цієї дати банк не звернувся до суду з позовом до поручителя тому вважає, що зобовязання за договором поруки припинились. На підставі зазначеного просить суд припинити поруку за договором поруки від 01.04.2008 року. та стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь витрати по сплаті судового збору.

14 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК » про захист прав споживачів та визнання додаткової угоди до іпотечного договору недійсною. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 01.04.2008 року укладено кредитний договір №ККТ0ОІ згідно якого банк зобовязався надати йому, як позичальнику кредитні кошти у розмірі 118145,00 грн. зі сплатою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення до 01.04.2035 року . Вважає що на правовідносини між сторонами поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів» а наданий кредит є споживчим. ОСОБА_1 в зустрічному позові зазначив, що 26.06.2008 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» своїм листом № 20.1.3.2/6-7259 повідомив його про зміну процентної ставки за Договором до 2,09 % в місяць. В цьому ж листі містилося попередження про те, що в разі незгоди позичальника із новою процентної ставкою ОСОБА_6 буде діяти у відповідності з п. 8.9 Договору, яким передбачено розірвання Договору та повернення в повному обсязі суми кредиту , винагороди та відсотків за фактичний строк користування грошовими коштами. Отримавши лист позичальник ОСОБА_1 звернувся до Банку з вимогою надати розяснення відносно підвищення відсоткової ставки. На що представником ПАТ КБ «Приватбанк» було пояснено, що відповідно до умов Договору, Банк має право підвищувати процентну ставку та було запропоновано переукласти кредитний договір в доларах США та пояснено, ставка в такому випадку буде меншою після чого позивальнику ОСОБА_1 було надано на підпис заяву та додаткову угоду до кредитного договору № КRTОGІ від 01.04.2008 р яка була підписана 07.08.2008 року сторонами та згідно якої були внесені суттєві зміни до Кредитного договору, а саме. Пунктом 1.2. Додаткової угоди, передбачено, що Кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника ОСОБА_1 по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені за договором строки. Вважає що підписання Додаткової угоди до кредитного договору № ККТОСІ від 01.04.2008 р не було направлене на реальний результат, а саме отримання позивачем кредиту у сумі 25549,50 доларів США і погашення кредиту у доларах. Отже зазначив, що зазначена додаткова угода до кредитного договору № КRTОGІ від 01.04.2008 р . була підписана ним під тиском співробітників банку оскільки все відбувалося дуже швидко і ОСОБА_1 не зрозумів сутність підписаних ним документів оскільки є необізнаним у банківських справах та юриспруденції. Також працівниками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було розяснення та повідомлено позичальнику ОСОБА_1 про ризики коливання курсу долара та на кого їх покладено що порушило його права як споживача. На підставі зазначеного просить суд визнати недійсною та скасувати додаткову угоду від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № КRTОGІ від 01.04.2008 року та зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» провести перерахунок сплачених грошових коштів на погашення кредиту згідно додаткової угоди від 07.08.2008 року за період з 07.08.2008 року до моменту визнання додаткової угоди недійсною. Зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» переплачені ОСОБА_1 грошові кошти за зазначеним договором спрямувати на погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №KRT0GI від 01 квітня 2008 року.

15 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 із зустрічним позовом по визнання договору поруки припиненою посилаючись на те, що під час укладення договору поруки № KRТ0G9 від 01.04.2008 р. сторони у письмовій формі досягли згоди щодо істотних умов договору. ОСОБА_6 змінив (збільшив) кредитну ставку за договором шляхом укладання 07.08.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № KRТ0G9 від 01.04.2008 року . Згідно додаткової угоди було внесено зміни до кредитного договору між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та основним позивальником ОСОБА_1 а саме було змінено розмір та валютування кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, форми та порядку внесення змін та доповнень до основного договору тощо. Отже , вважає, що під час укладання зазначеної додаткової угоди Кредитний договір було викладено у новій редакції і тому були змінені суттєві умови договору кредитування, однак про це йому, як поручителю не було належним чином про це повідомлено про зміну умов кредитування. До того ж ОСОБА_2 в зустрічному позові зазначив, що позивач за первісним позовом не звернувся своєчасно до нього як поручителя за кредитним договором № КRTОGІ від 01.04.2008 року з відповідною вимогою щодо повернення коштів і тому вважає що на момент звернення до суду із первісним позовом його зобовязання за договором поруки було припинено . На підставі зазначеного просить суд припинити поруку за договором поруки № КRTОGІ від 01.04.2008 року та стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь витрати по сплаті судового збору .

В судове засідання, що було призначено на 17 лютого 2017 року представник позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, своєю заявою представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутністю.

В судових засіданнях в ході розгляду справи під час розгляду справи представник відповідачів за первісним позовом , а позивачів (кожного окремо) за зустрічними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_7 заперечував проти заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо солідарного стягнення з відповідачів за первісним позовом заборгованості за кредитним договором № КRTОGІ від 01.04.2008 року та підтримав вимоги, викладені у зустрічних позовних вимогах .

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості за іпотечним договором (договорами поруки) підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо припинення договорів поруки підлягають задоволенню, зустрічні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання додаткової угоди до договору недійсною та зобовязання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» спрямувати переплачені кошти на погашення кредиту задоволенню не підлягають .

Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.04.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - ОСОБА_6) та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № KRТ0G9 предметом якого ОСОБА_6 зобовязався надати ОСОБА_1 на умовах цього договору грошові кошти в розмірі 118 145,00 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 як позичальник зобовязався прийняти та належним чином використати та повернути кредит в сумі 118 145,00 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15 % річних , а також інші платежі в порядку , на умовах та в строки , визначенні Договором а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

Зазначений Договір про іпотечний кредит № KRТ0G9 від 01.04.2008 року підписаний сторонами, що свідчить про узгодження ними всіх суттєвих його умов (порядок і умови видачі та погашення кредиту, забезпечення виконання зобовязань, зобовязання сторін, відповідальність сторін , строк дії договору та інше.)

В забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за вказаним іпотечним Договором № KRТ0G9 від 01.04.2008 року цього ж дня, а саме 01.04.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 (з кожною особою окремо) було укладено відповідні ідентичні договори поруки.

За умовами договорів поруки № KRТ0G9 від 01.04.2008 року, які підписані між Банком, ОСОБА_1 та кожним із поручителів окремо ОСОБА_2, ОСОБА_3 поручителі зобовязалися відповідати перед Кредитором (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) солідарно у повному обсязі за своєчасне виконання Боржником обто ОСОБА_1 усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит № KRТ0G9 від 01.04.2008 року та додатковими угодами до нього як існуючими на момент укладання Договору , так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

ОСОБА_6, 09 липня 2008 року ОСОБА_1 надав на імя керівника бізнесу іпотечного кредитування письмову заяву у які зазначив про прийняття рішення про зміну валюти кредиту за договором іпотечного кредиту № KRТ0G9 від 01.04.2008 року., а саме просив залишок за цим договором у розмірі 118 056, 20 грн. конвертувати в іншу валюту долари США за курсом процесінгу на дату укладення додаткової угоди до договору.

07.08.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KRТ0G9 від 01.04.2008 року який було змінено. Отже, за умовами договору ОСОБА_6 зобовязався надати позичальнику - ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № 8842 на строк з 07.08.2008 р. по 01.04.2035 р. включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 25 549,50 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на наступні цілі: придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1.

Додатковою угодою до договору про іпотечний кредит № KRТ0G9 яку підписано сторонами 07.08.2008 року узгоджено всі суттєві умови кредитування.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 25549,50 [Долар США].

В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 06.04.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість - 29626.38 (Долар США), яка складається з наступного відповідного наданого розрахунку :

- 24688,19 (Долар США) - заборгованість за кредитом;

- 3 116,08 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 215,69 (Долар США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 186,51 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до Договору:

- 9,59 (Долар США) штраф (фіксована частина).

- 1410,32 (Долар США) - штраф (процентна складова).

В матеріалах справи міститься інформація про те, що з метою врегулювання спору в позасудовому порядку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслав на адресу ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 письмові повідомлення від 20.08.2015 року про наявність заборгованості за іпотечним кредитом № KRТ0G9 від 01.04.2008 року. До матеріалів справи первісним позивачем додано реєстр згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів претензій до боржників від 25.08.2015 року., однак за твердженням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимога щодо повернення кредитних коштів виконана не була що стало підставою звернення до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

По суті зустрічних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо визнання поруки (на підставі договорів поруки № KRТ0G9 від 01.04.2008 року укладених в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за іпотечним договором № KRТ0G9 від 01.04.2008 року )припиненою суд дійшов наступного висновку.

Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. ОСОБА_6 боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Отже, додаткова угода до іпотечного договору № KRТ0G9 від 01.04.2008 року була укладена між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 пізніше, 07.04.2008 року, а договори поруки щодо забезпечення виконання зобовязань за основним іпотечним договором поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені 01.04.2008 року.

Сторонами по справі наданні докази, що позивачем на адресу всіх відповідачів направлено лист від 20 серпня 2015 року № 30.1.0.0/2-878DNLFZ0XG78, відповідно до якого позивач ПАТ КБ Приватбанк» вимагає від відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 достроково повернути суму кредиту, та також нараховані проценти та штрафні санкції.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо ознайомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленому порядку зі змінами до основного іпотечного договору № KRТ0G9 від 01.04.2008 року.

За положенням ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Також відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Сторони, керуючись умовами частини четвертої ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків., тобто порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за Договором про іпотечний кредит (п 4.2 договору поруки)

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки встановлено до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, як зазначено в позовній заяві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підтверджено матеріалами справи що з метою врегулювання спору в позасудовому порядку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслав на адресу ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 письмові повідомлення (вимогу про дострокове повернення кредитних коштів). Зазначене повідомлення датоване 20.08.2015 року № 30.1.0.0/2 878 DNLFZ0XG79 про наявність заборгованості за іпотечним кредитом № KRТ0G9 від 01.04.2008 року. Згідно відмітки канцелярії Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за іпотечним договором № KRТ0G9 від 01.04.2008 року солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 лише 28.04.2016 року., тобто з того часу минув шестимісячний термін предявлення вимоги до поручителів що є підставою для визнання поруки припиненою.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статті 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 26.11.2014 року у справі № 6-75 цс14 - якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязанням, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69 цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання додаткової угоди від 07.08.2008 року до іпотечного договору № KRТ0G9 від 01.04.2008 року недійсною суд не погоджується з наступних підстав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу отримання користування та повернення кредитних коштів. При цьому позичальник ОСОБА_1 під час укладення спірного на його думку правочину був ознайомлений з його умовами крім того особисто , власноручно писав заяву про зміну кредитних умов і тому погодився з ними що знаходить підтвердження особистим підписом останнього. Крім того ОСОБА_1 не заперечував факт отримання та використання ним кредитних коштів і заявив вимоги про визнання додаткової угоди від 07.08.2008 року до іпотечного договору № KRТ0G9 від 01.04.2008 року недійсними лише після звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (позивача за первісним позовом ) до суду із вимогою про стягнення заборгованості за договором.

Згідно статті 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 , 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями частини пятої статті 11, статті 18 Закону України від Про захист прав споживачів до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Верховним Судом України в Постанові від 12 вересня 2012 року по справі № 6-80цс12, що опубліковано на офіційному веб-сайті Верховного Суду України встановлено наступну правову позицію, що за положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Оскільки у спірній додатковій угоді плата за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії договору дорівнює нулю.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про ОСОБА_9 України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_9 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються ОСОБА_9 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_9 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Зазначене свідчить, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. При укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення кредиту в доларах США, сторони за договором усвідомлювали, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, а тому позивач повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. В момент укладання договору сторони не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що зустрічні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною додаткову угоду від 07 серпня 2008 року та зобовязати вчинити дії не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено несправедливість договору, що свою чергу є порушенням принципу добросовісності та його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та позивач ОСОБА_1 повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором, що укладений між сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 29626 (двадцять девять тисяч шістсот двадцять шість) доларів США 28 центів, що за курсом 26,07 відповідно до службового розпорядження ОСОБА_9 банку України складає 772359 гривень 81 копійка за кредитним договором №KRT0GI від 01 квітня 2008 року.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення солідарно заборгованість у розмірі 29626 (двадцять девять тисяч шістсот двадцять шість) доларів США 28 центів, що за курсом 26,07 відповідно до службового розпорядження ОСОБА_9 банку України складає 772359 гривень 81 копійка за кредитним договором №KRT0GI від 01 квітня 2008 року, відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки № KRT0GI, що укладений 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3.

Позовні вимоги ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки № KRT0GI, що укладений 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною додаткову угоду від 07 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №KRT0GI від 01 квітня 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобовязання публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» провести перерахунок грошових коштів на погашення кредиту згідно додаткової угоди про іпотечний кредит від 07 серпня 2008 року, відповідно до умов договору про іпотечний кредит №KRT0GI від 01 квітня 2008 року до моменту визнання додаткової угоди недійсною.

Відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобовязання публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» переплачені ОСОБА_1 грошові кошти за зазначеним договором спрямувати на погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №KRT0GI від 01 квітня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судове рішення прийнято без присутності сторін по справі.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 лютого 2017 року.

Суддя: Р. В. Дехта