Справа № 357/4147/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2009 року, мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час сімя розпалася, подружжя має різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, а тому позивач просила розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов.

Відповідач позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 24.10.2009 року зареєстрували шлюб, мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що примирення в сімї не можливе.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Ні позивач, ні відповідач не бажає відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу відсутність розуміння та поваги один до одного, різні погляди на життя, з 07 червня 2015 року сторони проживають окремо. Відповідач ствердив обставини справи, погодився на розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «Цегельна».

Згідно ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 110, 112,113 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24.10.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1477 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача «Цегельна».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4