Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/8882/15 Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 22-ц/778/1646/17 ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю..

Суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_3

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького району електричних мереж до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького району електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, посилаючись на те, що відповідач користується електроенергією та є її споживачем на підставі особового рахунку № 4653703 про користування електроенергією, однак свої обовязки по оплаті за її використання не виконує.

Контрольний зйом показів приладу обліку було здійснено 13.10.2012р., при якому зафіксовано показники 107984 кВТ/год, потім в грудні 2012 р., січні та лютому 2013 р. покази передавались по телефону, та після контрольного зйому 17.03.2013 року складали 160037 кВТ/год, 31.03.2013 року покази в розмірі 165240 кВт/год покази знову були передані телефоном. 02.04.2013 року енергопостачальником було перевірено ПО, зняті покази, які складали 165399 кВТ/год, встановлено що технічний стан приладу задовільний, та лише 08.04.2013 року споживач вперше звернувся до позивача із незгодою з показами обліку.

Однак, згідно листа відділу НКРЕ в Запорізькій області № 30-07-12/725 від 21.08.2013 р. не вбачається порушень з боку ВАТ «Запоріжжяобленерго» при нарахуванні плати за спожиту електроенергію.

За період часу з 13.10.2012 р. по 12.04.2013 р. за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електроенергію в кількості 63008 кВт/год., яка складає 38143,68 грн. з урахуванням зроблених відповідачем оплат.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_4 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в кількості 63008 кВт/год, що утворилась за період часу з 13.10.2012 р. по 12.04.2013 р. у розмірі 38143,68 грн. з урахуванням зроблених оплат.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького районного відділення електричних мереж заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 38143,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в буд. № 85 по вул. Садова в с. Сонячне Запорізького р-ну Запорізької обл. зареєстрована та проживає: ОСОБА_4, особовий рахунок зареєстрований на її імя, та вона є відповідальним споживачем.

Згідно матеріалів справи, контрольний зйом показів приладу обліку було здійснено 13.10.2012р., при якому зафіксовано показники 107984 кВТ/год, потім в грудні 2012 р., січні та лютому 2013 р. покази передавались по телефону, та після контрольного зйому 17.03.2013 року складали 160037 кВТ/год, 31.03.2013 року покази в розмірі 165240 кВт/год покази знову були передані телефоном. 02.04.2013 року енергопостачальником було перевірено ПО, зняті покази, які складали 165399 кВТ/год, встановлено що технічний стан приладу задовільний, та лише 08.04.2013 року споживач вперше звернувся до позивача із незгодою з показами обліку. Однак, згідно листа відділу НКРЕ в Запорізькій області № 30-07-12/725 від 21.08.2013 р. не вбачається порушень з боку ВАТ «Запоріжжяобленерго» при нарахуванні плати за спожиту електроенергію/а.с.51/.

За період часу з 13.10.2012 р. по 12.04.2013 р. за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електроенергію в кількості 63008 кВт/год., яка складає 38143,68 грн. з урахуванням зроблених відповідачем оплат. Неодноразові спроби працівників РЕМ вирішити суперечку в добровільному порядку результату не надали, тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за рішенням суду.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що фактично між сторонами існували договірні зобовязання, оскільки позивач надавав послуги з енергопостачання, а відповідач користувався наданими послугами, при цьому до квітня 2013 року не звертався до ВАТ «Запоріжжяобленерго» із заявами про відмову отримувати послуги, або з вимогами виключити її від енергопостачання чи провести перевірку приладу обліку, на відповідача зареєстровано особовий рахунок № 4653703 про користування електроенергією, але, тривалий час в добровільному порядку не сплачує заборгованість за спожиту електроенергію, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до неправильного нарахування електричної енергії лічильником та неправильного розрахунку, але зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки справність лічильника згідно зазначених вище Правил покладається на споживача, а розрахунок, який міститься у апеляційній скарзі ґрунтується лише на припущеннях.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: