Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді Харечка С.П.
при секретарі Герасимчук М.М.
з участю: представника позивача адвоката Семенюк З.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги ПАТ «ОТП Банк» про поділ майна подружжя,
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю і просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Представник ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши представлені у справі докази, вважає , що позов підлягає до задоволення частково.
Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 1997 року по 24 жовтня 2013 року.
В ході дослідження доказів у справі, суд прийшов до висновку, що частина майна, яке зазначене в позовній заяві та набуте в період шлюбу , є спільним майном подружжя та підлягає до поділу між сторонами.
Визначаючи вартість майна, суд приймає до уваги вартість майна , вказану в позовній заяві, визначену позивачем, так як інших доказів Позивачем надано не було. Суд бере до уваги вартість кухні в сумі 5800 грн. згідно товарного чеку від 17.07.2006 року, вартість м'якої частини в сумі 5000 грн. згідно товарного чеку від 08.11.2007 року, вартість передпокою в сумі 1200 грн. . згідно видаткової накладної №РН-0003606 від 08.12.2007 року, вартість пластикових вікон в сумі 4000 грн.
Вітальню, вартістю 3000 грн., холодильник «Snaige», вартістю 4000 грн., два телевізори, вартістю 2800 грн. та 3000 грн., як спільне майно суд до уваги не приймає, так як достовірних доказів їх наявності судом не встановлено, а сторонами не надано.
Перелік та вартість будівельних матеріалів, які були використані для ремонту квартири в АДРЕСА_1, суд не може визнати як такі, що є спільною власністю подружжя. Зі слів Позивача вбачається, що виконані роботи, придбані матеріали були використані на покращення нерухомого майна, яке є власністю Відповідача, проте зазначеним фактам Позивач суду достовірних доказів не надав, а судом таких доказів встановлено не було.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Як роз'яснено в п.24 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України , у разі поділу вказаного майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Суд прийшов до висновку, що кухня , вартістю 5800 грн , м'яка частина, вартістю 5000 грн., передпокій, вартістю 1200 грн., пластикові вікна, вартістю і 4000 грн. є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та підлягають поділу як спільне майно подружжя. Слід виділити у власність ОСОБА_3 кухню , вартістю 5800 грн , м'яку частину, вартістю 5000 грн., передпокій, вартістю 1200 грн., пластикові вікна, вартістю 4000 грн. та стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 ? вартості майна на суму 8 000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане і інтересах сім'ї.
Відповідно до ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване боржника іншою особою.
За такого, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення рівних часток сторін у зобов'язанні за кредитним договором, який укладався в інтересах сім»ї та був витрачений на потреби сім»ї.
Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209,213-215 ЦПК України , суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно, а саме : кухню , вартістю 5800 грн , м'яку частина, вартістю 5000 грн., передпокій, вартістю 1200 грн., пластикові вікна, вартістю 4000 грн.
Розділити спільне майно подружжя та виділити у власність ОСОБА_3 наступне майно : кухню , вартістю 5800 грн , м'яку частину, вартістю 5000 грн., передпокій, вартістю 1200 грн., пластикові вікна, вартістю 4000 грн..
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію ? вартості майна в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міський судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Харечко С.П.