АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2133/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ПП «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП», в особі ОСОБА_2, та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 14 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 взяла прізвище ОСОБА_3. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Московського районного суду від 01.07.2015 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Ще до реєстрації шлюбу між ВАТ «Трест-Жилстрой - 1» та ОСОБА_5 був укладений договір №007/7/01 від 10.01.2006 р.; між ВАТ «Трест-Жилстрой - 1» та ОСОБА_3 був укладений договір №10/17-33 від 10.01.2006 р. За зазначеними договорами ВАТ «Трест Жилстрой - 1» взяло на себе обов'язок провести комплекс будівельно-монтажних робіт по будівництву 2-х кімнатних квартир у житловому будинку №73 по Салтівському Шосе в м. Харкові.

Згідно п.п.2.4. вищенаведених договорів вартість комплексу робіт по будівництву квартири дорівнювала еквіваленту 45472,00 дол. США. Оплата робіт проводилась в гривні по курсу НБУ на момент здійснення платежу на банківській рахунок ВАТ «Трест Жилстрой -1» у наступному порядку: 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири - до 28.06.2007 р., залишок суми - до 31.10.2007 р. (за договором із ОСОБА_3Є.) та до 15.10.2007р. (за договором із ОСОБА_5Г.)

На виконання умов п.2.4. Договору пайової участі у будівництві житлового будинку №007/7/01 від 10.01.2006р., укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_5, нею ще до реєстрації шлюбу із відповідачем по справі були сплачені грошові кошти в сумі 34445,04грн., що відповідає еквіваленту 6820,80 дол. США та складає 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири. Зазначені грошові кошти в сумі 6820,80 дол.США (еквівалент - 34445,04 грн.) були сплачені нею до реєстрації шлюбу з відповідачем та за рахунок власних коштів, тобто належали їй на праві приватної власності.

17 жовтня 2007 року на підставі Додаткової угоди №1 ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_5 дійшли згоди розірвати договір пайової участі у будівництві житлового будинку №007/7/01 від 10.01.2006 р., а грошові кошти в сумі 34445,04 грн., що відповідає еквіваленту 6820,80 дол. США, внесені позивачем на рахунок ВАТ «Трест Жилстрой - 1», зарахувати в оплату по договору №10/17-33 пайової участі у будівництві житлового будинку від 10.01.2006 р., укладеному ВАТ «Трест Жилстрой - 1» з відповідачем. Факт зарахування грошових коштів в сумі 34445,04 грн., сплачених ОСОБА_5, в рахунок оплати вартості квартири за договором №10/17-33 від 10.01.2006р. підтверджуються листом ВАТ «Трест Жилстрой - 1» №05/1778 від 04.12.2015 р.

Таким чином, позивач вважає, що до реєстрації шлюбу з відповідачем за рахунок власних коштів було здійснено перший внесок за квартиру №17, розташовану на 5-му поверсі житлового будинку №73 по Салтівському Шосе в м. Харкові, що склало 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири, та що їй на праві особистої приватної власності належить 15% спірної квартири, що дорівнює 15/100 частки.

Зважаючи на викладене та з урахуванням уточнень, просила суд визнати за нею - ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 15/100 частки квартири №17 у будинку № 73 по Салтівському Шосе в м. Харкові.

ОСОБА_1 просила відступити від рівності часток у праві власності, оскільки ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сім*ї, з нею залишилась проживати малолітня дитина. Просила при поділі квартири залишити у її власності 2/3 від 85/100 частки спільної сумісної власності, що складатиме 57/100, а у власності відповідача - 1/3 від 85/100 частин, що складатиме 28/100 часток квартири. Таким чином, їй у власність просила надати 72/100 частки квартири, а у власність відповідача - 28/100 частки квартири.

Оскільки спірну квартиру неможна поділити в натурі просила припинити право власності відповідача на квартиру, залишивши її у повній приватній власності позивача, з виплатою відповідачеві грошової компенсації вартості 28/100 часток квартири, що складає 279980,12 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя. Посилався на те, що грошові кошти, які складають 15/100 частин загальної вартості були сплачені ОСОБА_1 в період, коли вони мешкали однією сім*єю та мали спільний бюджет. Для сплати решти коштів він взяв кредит, заборгованість за яким була погашена за кошти батька, які останній отримав від продажу квартири та дав у борг сину.

ОСОБА_3 просив визнати за ним право особистої приватної власності на 85/100 частин квартири № 17 у будинку № 73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові. Поділити 15/100 частин квартири № 17 у будинку № 73-А по Салтівському Шосе в м.Харкові, які належать сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, визнавши за ним право спільної часткової власності на 15/200 частин квартири № 17 у будинку № 73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові та за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 15/200 частин.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. Поділено майно подружжя, та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири 17 будинку № 73 по Салтівському Шоссе в м. Харкові. В інших позовних вимогах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року внесено виправлення до вказаного рішення від 16.01.2017 року, згідно якої слід вважати правильним, що поділено майно подружжя та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири 17 будинку № 73-А по Салтівському Шоссе в м. Харкові.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ПП «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» в особі ОСОБА_2 ставить питання про зміну вище зазначеного рішення суду першої інстанції шляхом визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на 15/100 часток квартири №17 у будинку № 73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові. Просить поділити 85/100 частки майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по ? частині від 85/100 часток спірної квартири. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що під час розгляду справи, районний суд встановив факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу протягом певного проміжку часу, чим вийшов за межі заявлених позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу з відповідачем за рахунок власних коштів було здійснено грошовий внесок за спірну квартиру, що склало 15% від загальної вартості робіт по її будівництву. Таким чином, ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить 15% вказаної квартири, що дорівнює 15/100 її частки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 ставить питання про скасування вище зазначеного рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового, яким просить частково задовольнити позов ОСОБА_1 та в повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, а саме: визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 85/100 частин квартири №17 в будинку №73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові. Поділити 15/100 частин спірної квартири, які належать сторонам на праві спільної сумісної власності, та визнати за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 15/200 частин квартири №17 в будинку №73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові, та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 15/200 її частин.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 була проти придбання 85/100 спірної квартири та не надавала письмової згоди на укладення кредитного договору від 26.10.2007 року. Вказаний кредит було взято особисто ОСОБА_3 у власних інтересах, а не в інтересах сімї, у звязку із чим, боргове зобовязання мало особистий характер щодо ОСОБА_3, хоча і було укладене у період шлюбу з ОСОБА_1 В подальшому, як вказує апелянт, кредит був виплачений ОСОБА_3 за рахунок продажу квартири його батька.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 взяла прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується листом Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову ХМУЮ №2345/04-12-04-06 від 05.11.2015р., наявним в матеріалах справи.

Від спільного шлюбу у сторін є малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Московського районного суду від 01.07.2015р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Майнові права на спірну квартиру була придбана сторонами по справі у період знаходження у шлюбі на підставі договорів пайової участі у будівництві житлового будинку, укладених з ВАТ «Трест Жилстрой - 1», ще до реєстрації шлюбу: договір №007/7/01 від 10.01.2006 р., укладений між ВАТ «Трест-Жилстрой - 1» та ОСОБА_5, і договір №10/17-33 від 10.01.2006 р., укладений між ВАТ «Трест-Жилстрой - 1» та ОСОБА_3, за якими ВАТ «Трест Жилстрой - 1» взяло на себе обов'язок провести комплекс будівельно-монтажних робіт по будівництву квартири № 17 у житловому будинку №73 по Салтівському Шосе в м. Харкові.

Згідно п. 2.4. вищевказаних договорів вартість комплексу робіт по будівництву квартири дорівнювала еквіваленту 45472,00 доларів США. Оплата робіт проводилась в гривні по курсу НБУ на момент здійснення платежу на банківській рахунок ВАТ «Трест Жилстрой - 1» у наступному порядку: 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири - до 28.06.2007р., залишок суми - до 31.10.2007р. (за договором із ОСОБА_3Є.) та до 15.10.2007р. (за договором із ОСОБА_5Г.)

На виконання умов п. 2.4. договору пайової участі у будівництві житлового будинку №007/7/01 від 10.01.2006р., укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_5, нею були сплачені спільні грошові кошти у розмірі 34445,04 грн., що відповідає еквіваленту 6820,80 доларів США та складає 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири.

Зазначені грошові кошти в сумі 6820,80 доларів США (еквівалент - 34445,04грн.) були сплачені ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3

17 жовтня 2007 року на підставі додаткової угоди №1 ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_5 дійшли згоди розірвати договір пайової участі у будівництві житлового будинку №007/7/01 від 10.01.2006р., а грошові кошти в сумі 34445,04 грн., що відповідало еквіваленту 6820,80 доларів США, внесені на рахунок ВАТ «Трест Жилстрой -1», зарахували в оплату по договору №10/17-33 пайової участі у будівництві житлового будинку від 10.01.2006р., укладеному ВАТ «Трест Жилстрой - 1» з ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Відповідно до ст. 61 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відмовляючи у визнанні права особистої власності за ОСОБА_1 на 15/100 частин квартири №17 в будинку №73-А по Салтівському Шосе в м. Харкові суд першої інстанції виходив із того, що кошти в сумі 6820,80 доларів США, що еквівалентно 34 445,04 грн., які становлять 15/100 частини спірної квартири були сплачені ОСОБА_1 хоча і до шлюбу, однак в той час, коли сторони проживали фактично однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Між тим такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно дост.3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зіст.15 ЦК Україникожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1ст. 20 ЦК Україниправо на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положеньст. 16 ЦКкожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначенимст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного добуту, виконання взаємних прав та обовязків.

Факт проживання сторін по даній справі однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом певного часу до реєстрації шлюбу на час звернення до суду із позовами по даній справі не встановлений.

З матеріалів справи вбачається, що вимог про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу жодна із сторін не заявляла.

Відповідно до ч.7 ст. 57 Сімейного кодексу України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Отже перший внесок за спірну квартиру, який склав 15% від загальної вартості робіт по будівництву квартири, був внесений ОСОБА_1 за рахунок власних коштів, що необхідно врахувати при ухваленні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що для сплати решти грошових коштів за спірну квартиру між ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №834/18-27/35/7-175 від 26 жовтня 2007 року, за яким отримані кошти 39194 долари США зі сплатою 12,25 відсотків річних.

Так, згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім*ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини.

Згідно положення ст. 65 СК України, згідно з яким договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом.

Таким чином, у результаті придбання подружжям майна в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

Згідно роз*ясень, що містяться в п. п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Праву на спільну сумісну власність на квартиру, придбану в тому числі за рахунок кредитних коштів, кореспондується боргове зобов'язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього майна.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається якна підставусвоїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонамита іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися наприпущеннях(ст. 60 ЦПК України).

ОСОБА_3 вказує, що кредитний договір №834/18-27/35/7-175 від 26 жовтня 2007 року був укладений ним на власний розсуд не в інтересах сім*ї.

Між тим, такі доводи є необґрунтованими, оскільки гроші були витрачені на оплату за договором, за яким набуті майнові права на квартиру, яка використана для проживання сім*ї подружжя.

ОСОБА_3 наполягає, що заборгованість за кредитом була погашена ним за рахунок коштів, отриманих ним в борг від батька, які останній набув від продажу квартири.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_3 надав копію договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, з якого вбачається, що нерухоме майно, належне ОСОБА_7 було продано за 212100 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість за договором кредиту №834/18-27/35/7-175 від 26 жовтня 2007 року в розмірі 190127,80 грн. була погашена 19.12.2007 року.

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7 помер 28.05.2009 року.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, які правовідносини дійсно виникли між ОСОБА_3 та його батьком з приводу коштів, отриманих останнім від продажу квартири.

ОСОБА_3 наполягає, що кошти на погашення кредиту отримав від батька у борг та до нього перейшли права кредитора після смерті батька. За доведеності цих обставин, ОСОБА_3, як спадкоємиць після смерті батька, не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом цього свого права.

В силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Між тим, оскільки майнові права на квартиру виникли у сторін до погашення кредитних зобов*язань, тому, вказане не впливає на розмір часток у праві власності на спірне нерухоме майно із наведених вище підстав, отже 85/100 часток квартири є спільною сумісною власністю подружжя, підлягають розподілу між сторонами у рівних частках.

ОСОБА_1 просила відступити від рівності часток у праві власності, однак в апеляційній скарзі на цьому не наполягає.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 115/200 часток (15/100 + 85/200), а за ОСОБА_3 право власності на 85/200 часток квартири №17, у будинку №73-А по Салтівському Шосе у м. Харкові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ПП «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП», в особі ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року змінити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 115/200 часток, а за ОСОБА_3 право власності на 85/200 часток квартири №17, у будинку №73-А по Салтівському Шосе у м. Харкові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін .

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_8