РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/667/17

провадження у справі № 2/0285/740/17

28 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстровану шлюбі з 01.08.2015 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х річного віку. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Він працездатна людина, має регулярний дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їх сина.

28 лютого 2017 року відповідач подав заперечення на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини, на підтвердження чого надав квитанцію від 20 лютого 2017 року про перерахунок на імя позивачки коштів в розмірі 420 грн, тому вважає що спору з приводу злісного ухилення від сплати аліментів не має

В судовому засіданні позивач зазначила, що на її утриманні перебуває син. Всі витрати повязані з забезпеченням дитини позивачка сплачує самостійно. Відповідач матеріально не допомагає. Вона не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, в розмір 860 грн. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач зобовязаний та спроможний сплачувати аліменти в розмірі, вказаному в позові. Позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у його запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 272667 від 18 січня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2015 року (а.с.5).

Малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.3).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач працює вчителем в ОСОБА_5 ЗОШ та отримує заробітну плату за період з серпня 2016 року по січень 2017 року в розмірі 9102,23 грн. інших дітей, окрім сина ОСОБА_6 та осіб на утриманні відповідач не має (дані обставини визнані сторонами у судовому засіданні).

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і визначає аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 09 лютого 2017 року і до досягнення повноліття сином 18 грудня 2033 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 03 березня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків