Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення грошових коштів та інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначала, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у лютому 2006 року укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 17 000 євро.

Також зазначила, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2011 року на її користь із ОСОБА_5 стягнуто грошові кошти за вказаним договором позики у сумі 173 430 грн.

Посилаючись на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, невиконання ОСОБА_5 судового рішення, ОСОБА_4 просила стягнути із ОСОБА_5 та відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області інфляційні втрати у сумі 326 812 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 28 квітня 2011 року по 05 лютого 2016 року у сумі 223 786 грн 59 коп та судовий збір у сумі 2 000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня 2016 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 28 квітня 2011 року по 05 лютого 2016 року у сумі 223 786 грн 59 коп., судового збору у сумі 2 000 грн скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2011 року встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у лютому 2006 року укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 17 000 євро.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 1 п.18 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки позика ОСОБА_5 надавалась у іноземній валюті (17 000 Євро), а тому вказана сума індексації не підлягає. Крім того, апеляційним судом правильно зазначено про те, що місцевий суд, стягнувши із відповідача на користь позивача три відсотки річних, вийшов за межі позовних вимог, так як такі вимоги позивачем не заявлялись.

Крім того, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог до відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи та з урахуванням зібраних доказів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його часткового скасування.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
В.О. Кузнєцов