АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/3270/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Панченка М.М.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Солом»янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28 листопада 2016 року ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва було відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 21 березня 2017 року на 09 годину 30 хвилин.

16 грудня 2016 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» Мацкевич Денис Анатолійович звернувся до Солом»янського районного суду м.Києва з заявою про забезпечення позову способом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно відчуження рухомого та не рухомого майна, яке належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер (кузова, рами) НОМЕР_2, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1; житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Свої вимоги обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

УхвалоюСолом»янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на наступне майно: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер (кузова, рами) НОМЕР_2, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1;житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Солом»янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року про забезпечення позову скасувати.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду про забезпечення позову постановлена з порушенням норм процесуального права та із недотриманням основних принципів судочинства. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що заява представника позивача не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Також, накладаючи арешт на автомобіль та житловий будинок, суд не врахував, що вказане майно належить на праві власності не тільки відповідачу, а і його дружині ОСОБА_9 Не враховано судом при накладенні арешту на майно вартість вказаного майна та розмірі позовних вимог. Вважає, що судом були порушені вимоги ч.3 ст. 151 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Безпідставними є доводи заяви представника позивача про те, що відповідачем умисно не виконується рішення Дарницького районного суду м.Києва, яким було звернуто стягнення заборгованості відповідача за кредитним договором на предмет застави- автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер (кузова, рами) НОМЕР_2, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, так як вказане рішення суду не набрало законної сили, так як оскаржується в апеляційному порядку. Не підтверджені належними доказами і доводи заяви про те, що в мережі Інтернет відповідачем розміщено оголошення про продаж вищезазначеного автомобіля.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_11 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» Мацкевич Денис Анатолійович проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду про забезпечення позову залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши надані докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» про забезпечення позову, накладаючи арешт на наступне майно: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер (кузова, рами) НОМЕР_2, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд 1-ї інстанції виходив з майнового характеру вимог позивач, з ціни позову та наявності достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на порушення судом при розгляді заяви вимог процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов»язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов»язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним в розмірі 1 317 976,40 грн.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник позивача просив суд забезпечити позов способом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно відчуження рухомого та не рухомого майна, яке належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель 350S, 2013 року випуску, номер (кузова, рами) НОМЕР_2, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1; житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив вимоги ст.. 152 ЦПК України, з огляду на наступне.

Перераховуючи в ч.1 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову, а в ч.2 цієї статті вказуючи на право суду вжити інші види забезпечення позову, закон не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову.

Імперативне начало в діяльності суду презумує, що недопустимо здійснювати ті процесуальні дії, про які учасники процесу не просили, якщо законом прямо не встановлено інше. Тому при застосуванні заходів забезпечення позову у суду немає повноважень самостійно вибирати або змінювати вид таких заходів, він повинен або задовольнити те клопотання, що заявлене, або відмовити.

З досліджених доказів вбачається, що, в порушенні вимог ст. 152 ЦПК України, суд першої інстанції вжив заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, тоді як заявник просив вжити заходи забезпечення позову способом встановлення заборони вчиняти дії, тобто, вчинив ті дії, про які заявник не просив і не прийняв рішення відносно дій, які просив здійснити заявник.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Солом»янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 151- 153, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Солом»янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року про забезпечення позову скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: