Справа № 761/6017/17
Провадження № 6/761/210/2017
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Кривошия Н.В.,

за участю державного виконавця: Мороз Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Груп» - ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначена подання в якому державний виконавець просить: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу керівнику боржника ТОВ «Ресторан груп» - ОСОБА_2 до виконання боржником своїх зобов'язань за виконавчим провадженням №49436884.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №49436884 щодо виконання наказу господарського суду м.Києва про стягнення з ТОВ «Ресторан груп» на користь ТОВ «Вітіс груп» боргу у розмірі 393 589,39 грн.

Як зазначає державний виконавець, нею проводились виконавчі дії щодо своєчасного та повного виконання рішення суду, проте рішення суду не виконано, а керівник боржника ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього, як посадову особу боржника рішенням суду. А тому оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому державний виконавець вважає, що є підстави для обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ч.1). Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч.2).

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подання та просила його задовольнити.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній до 05.10.2016 року) та ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05.10.2016 року) боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом (вимогою) державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП №49436884, відкрите на підставі наказу Господарського суду м.Києва №910/24373/14 від 04.11.2015 року про стягнення з ТОВ «Ресторан Груп» на користь ТОВ «ВІТІС Груп» основного боргу в сумі 363 067,92 грн., інфляційні втрати в сумі 19 431,97 грн., 3% річних в сумі 3 372,06 грн. та судовий збір в сумі 7 717,44 грн.

26.11.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві Мороз Л.Є. на підставі вказаного наказу було відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження 24.12.2015 року отримана уповноваженою особою ТОВ «Ресторан Груп» за адресою: м.Київ, вул.Л.Толстого,14-А.

Постановою від 26.11.2015 року державний виконавець виправила помилку у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині адреси боржника в зв'язку із її зміною, а саме: м.Київ, вул.Михайлівська,24 оф.41. Зазначена адреса, як вбачається з витягу з ЄДРПОУ є юридичною адресою боржника, керівником з 06.10.2015 року є ОСОБА_2.

Матеріали справи та виконавчого провадження не містять відомостей, що на зазначену адресу (юридичну) направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження та боржнику було відомо про існування зазначеного виконавчого провадження.

16.11.2016 року державний виконавець направила вимогу боржнику за адресою: м.Київ, вул.Михайлівська,24. Зазначена адреса, як вбачається, є неповною, оскільки не зазначено номер офісу. Суду не було надано доказів, що вимога була отримана боржником, не надано суду доказів, що боржник запрошувався на прийом до державного виконавця та воно проігнороване ним.

В грудні 2015 року державний виконавець зробила запити щодо наявності банківських рахунків у боржника та постановою від 21.12.2015 року накладено арешт на рахунки.

Копія постанови про арешт коштів боржника, як вбачається із супровідного листа направлялась за адресою м.Київ, вул.Л.Толстого,14-А, де боржник відсутній. Суду не було надано доказів, що постанова була отримана боржником.

Водночас з повідомлень банківських установ вбачається, що кошти на рахунках боржника відсутні.

08.04.2016 року державний виконавець склала акт про відсутність боржника за адресою: м.Київ, вул.Л.Толстого,14-А.

Як встановлено державним виконавцем, за боржником майно не зареєстроване, що підтверджується витягом з державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Державний виконавець пояснила, що до Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна вона із запитами не зверталась.

Державний виконавець не надала суду доказів, що вона на виконання ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» проводила перевірку майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Також державний виконавець не надала доказів, що вона виходила за місцем знаходження боржника, відсутні такі докази і в оригіналі виконавчого провадження.

Отже, оскільки з подання та документів наданих до нього не вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Груп» - ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула