Справа № 653/628/17
Провадження № 2-о/653/81/17
РІШЕННЯ

іменем України

"25" квітня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Генічеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання спадкодавця за вказаною адресою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить суд встановити факт проживання спадкодавця на момент смерті однією у певному місці. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 26 листопада 2013 року в м. Феодосія АР Крим. Після смерті матері відкрилася спадщина, до якої ввійшла належна померлій земельна ділянка, площею 1.39 га та земельна ділянка, площею 8.06 га., які розташовані на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на вказані земельні ділянки, однак нотаріусом повідомлено заявницю про неможливість оформлення спадщини, так як відповідно до ст. 1268 ЦК України не можливо визначити коло спадкоємців які мають право на спадщину, зокрема неможливо встановити осіб які проживали разом зі спадкодавцем на день смерті. А довідка видана неповноважними органами ТОТ АР Крим, в силу ст.. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режими тимчасово окупованої території України» в якій зазначено обставини щодо проживання спадкодавця на момент смерті є недійсною.

Таким чином, без встановлення вказаного факту заявник, як спадкоємець першої черги за законом, позбавлена права отримати після смерті своєї матері спадщину, що суттєво порушує її права та законні інтереси.

Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент її смерті 26 листопада 2013 року у м. Феодосія пров. Лисогірний будинок 2 однією.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю ОСОБА_3 вимоги викладені у заяві ОСОБА_1 підтримала повністю, посилаючись на обставини заяви, наполягає на її задоволенні. Вказує, що її мати проживала одна на території АР Крим в м. Феодосія де й померла. Однак доказів щодо підтвердження даних обставин які визнавалися б органами державної влади України немає, а отримати їх іншим шляхом неможливо.

Заінтересована особа представник Генічеської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки.

Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 листопада 2013 року померла ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серії 1-АП №286151.

За правилами ст. 1261 ЦК України заявниця є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, заявник, будучи єдиним спадкоємцем за законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та внаслідок подання даної заяви було заведено спадкову справу, що підтверджено відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Разом з тим, внаслідок невідповідності довідки, яка підтверджувала проживання спадкодавця за відповідною адресою, виданої на території ТОТ АР Крим вимогам національного законодавства, з урахуванням вимог ст.. 1268 ЦК України, неможливо визначити склад осіб які вважаються такими що спадщину прийняли в силу закону.

Із заяви та з пояснень заявниці вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 АР Крим.

Відповідно до довідки №б/н від 26.11.2016 року, виданої ЖЕК №1 м. Феодосія, з 2005 року по день смерті померла ОСОБА_2 проживала одна за зазначеною вище адресою. Однак в силу вимог Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином доказів, щодо підтвердження обставин зазначених у відповідній довідці, та які визнавалися державними органами України заявником не може бути надано.

В судовому засіданні встановлено, що фактично ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 АР Крим. Це підтверджується поясненнями заявника, а також відомостями, що містяться в паспорті померлої та свідоцтві про її смерть, щодо місця проживання.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Феодосія пров. Лисогірний будинок 2 АР Крим знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Цей перелік не є вичерпним, і в ч. 2 ст. 256 ЦК зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За правилами п. 7 постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У такому випадку, безпосередньо породити юридичні наслідки може лише рішення суду. Тобто, для отримання свідоцтва про право на спадщину заявниці необхідно надати нотаріусу рішення про встановлення факту проживання спадкодавця за певною адресою однією.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту місця проживання її матері за певною адресою та неможливість в іншому порядку встановити дані обставини, а в ході судового розгляду поданої заяви, повністю підтвердилися доводи заявниці, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент її смерті 26 листопада 2013 року проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_2 АР Крим.

Керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 256 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент смерті - 26 листопада 2013 року проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_2 АР Крим.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, в порядку ст. 295 ЦПК України.

Рішення набрало законної сили «___»_________2017 р.

СУДДЯ: Н.Б. Венглєвська