Справа № 274/4521/16-ц Провадження № 2/0274/196/17
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
03.03.17 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
до1) Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", представниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 2) ОСОБА_4, представником якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
третя особа:ОСОБА_7,
провідшкодування шкоди,
У серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся вказаним позовом, у якому просить сягнути на його користь з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі Товариство) страхове відшкодування: у розмірі 15 550,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 1 197,66 грн. у рахунок відшкодування витрат на лікування, стягнути на його користь з ОСОБА_4 20 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.
Товариство проти позову заперечило та просило відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ним було здійснено виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 15 576,84 грн. у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу та сплачено пеню у розмірі 1 180,42 грн., які були розраховані відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а щодо виплати страхового відшкодування, пов'язаного з лікуванням, то відшкодуванню у випадку доведеності законності вимог підлягають 794,52 грн., оскільки саме ці витрати є документально підтвердженими (а. с. 108 112).
ОСОБА_4 проти позову заперечив, посилаючись на те, що заявлений ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, з урахуванням характер ушкоджень ОСОБА_1, тривалості його лікування відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 1 000,00 грн. (а. с. 50).
ОСОБА_7 позиції щодо позову не повідомив.
Судом з'ясовано, що 19.01.2016 р. о 12:30 ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Луппова у м. Бердичеві Житомирської області, яка є другорядною дорогою, під час виїзду на нерегульоване перехрестя з вул. Вінницькою, яка є головною дорогою, не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого сталось зіткнення автомобілів (далі ДТП) та останні отримали механічні пошкодження.
Ці обставини підтверджуються постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2016 р. у справі № 274/13/17-16п, яка набрала законної сили (а. с. 26), а також іншими наявним у справі документами (а. с. 12 17, 19, 20, 23 25) та показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9 марини Євгеніївни (будуть наведені нижче), і не заперечуються особами, які беруть участь у справі.
Зазначеною постановою ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Через ДТП ОСОБА_1 19.01.2016 р. був госпіталізований до Бердичівської центральної районної лікарні, де в результаті проведеного обстеження йому було встановлено клінічний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини зліва, забій нижньої щелепи, був виписаний з покращенням 26.01.2016 р. підтверджується епікризом (а. с. 27), у стані тимчасової непрацездатності перебував до 04.02.2016 р. включно, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ № 055709 (а. с. 28).
Щодо позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування.
Відповідно до частин першої та другої статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Зважаючи на вказані норми Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що особою, яка має відповідати за шкоду, у тому числі моральну, завдану ОСОБА_1 внаслідок ДТП, є ОСОБА_4, який є власником (що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 799762, а. с . 10) та керував автомобілем НОМЕР_1, та який є винуватим у настанні ДТП, тобто у завданні шкоди.
Однак, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Товариством за полісом АЕ/2523360 від 19.02.2015 р., строк дії якого з 00:00 20.02.2015 р. до 19.02.2016 р. включно (а. с. 11).
Абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що 23.1. шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;
шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;
шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
шкода, пов'язана із смертю потерпілого.
Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана:
з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;
з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;
з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;
з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;
з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;
з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу;
Таким чином Товариство зобов'язано відшкодувати ОСОБА_1, який є потерпілим у розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкоду, пов'язану, зокрема, з його лікуванням, та шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2.
Товариство 05.09.2016 р., тобто після подання ОСОБА_1 позову, відшкодувало останньому шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, у розмірі 15 576,84 грн., а також сплатило пеню у розмірі 1 180,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1038 від 05.09.2016 р. (а. с. 144) та не заперечується ОСОБА_1, у зв'язку з чим Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 15 550,00 грн. необхідно відмовити.
Разом з тим, Товариством не заперечується, що ним не було відшкодовано ОСОБА_1 шкоду, пов'язану з його лікуванням.
Згідно з абзацами першим та третім пункту 24.1 статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.
Суд, зважаючи на встановлений після ДТП ОСОБА_1 діагноз та призначене у зв'язку з цим лікування, приймаючи до уваги платіжні документи, подані ОСОБА_1 на підтвердження витрат, пов'язаних з лікуванням (а. с. 31 34), вважає, що ОСОБА_1 у зв'язку з його лікуванням має бути відшкодовано Товариством витрати у розмірі 794,52 грн., тобто позов в частині стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1 197,66 грн. підлягає частковому задоволенню.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_8 дала показання про те, що 19.01.2016 р. вона була на роботі та мала в той день їхати з чоловіком ОСОБА_1, окунатись в ополонку. В них дома зламалась газова колонка, вона попросила чоловіка, що б він поїхав в магазин та купив нову. Додзвонилась до нього після купівлі, він їхав біля універмагу додому, обіцяв, що заїде через тридцять хвилин за нею. Після цього пройшло тридцять хвилин, вона додзвонитись до нього не змогла, передзвонила до його мами ОСОБА_10, і та розповіла, що ОСОБА_1 потрапив в аварію. Вона дуже перенервувала, і далі чекала дзвінка, бо мама їхала позаду за ОСОБА_1. Після чого її свекор ОСОБА_9, привіз її чоловіка в травмпункт, де вона вже його і побачила. В нього була повністю вибита нижня щелепа, нижні зуби, на обличчі була кров, і він дуже погано себе почував. В травмпункті його оформили у стаціонар у травматологічне відділення, зробили йому знімки грудної клітини і голови, поставили діагнози і направили у стаціонар. Після чого кожен день вона готувала йому одні рідкі супи, що б він міг хоч що-небудь скуштувати, бо він взагалі нічого їсти не міг. Вона Відривалась від роботи, дитини не бачила, дитина була у бабусі, бо не було кому доглядати. Їхня дитина получила великий стрес, так як вона їхала позаду у машині з бабусею та дідусем за чоловіком і бачила всю аварію, дитині на той час було три роки. Дитина бачила і після чого розповідала, що в папи була кров в роті, і що папа в'їхав у стовп. І по сьогодні, сідаючий у будь-який транспорт, дитина згадує ту ситуацію. Дитина боїться сідати у машину по сьогодні, та згадує, що папа в'їхав у стовп, боїться їхати зі швидкістю. В машині дитина каже "мама чи папа, не газуй". На той момент їхній родині було дуже тяжко, так як їх батько лежав у лікарні і їм фінансового ніхто не допомагав. Винуватець автокатастрофи навіть не різу не прийшов і не провідав її чоловіка.
На питання свідок ОСОБА_8 дала такі відповіді:
після ДТП вона побачила чоловіка у травмпункті, у нього були вибиті зуби, він на її прохання показав їй ротову порожнину, у нього був весь рот к крові, і нього, і у неї був стрес;
чоловіку поставили діагноз "струс головного мозку" і "забій грудної клітини" і вибиті нижні зуби;
у зв'язку зі стресом дитини до лікарів вона не зверталась, вона сама виконувала роль лікаря;
в той час, коли чоловік знаходився на лікуванні, їм ніхто зарплату не платив, у неї чолові працює сам на себе , що заробив приніс, на лікування грошей теж ніхто не давав, ОСОБА_4 ні разу не запитав, чи потрібна допомога;
вони усі перенесли великий стрес і втратили великі гроші, мають побиту машину;
чоловік є приватним підприємцем, працює офіційно сам на себе, ремонтує машини, після ДТП він два тижні був у стаціонарі у лікарні, після того, як вийшов, він ще тижня два знаходився дома та просто відлежувався, бо в нього не було сили та здоров'я працювати;
у чоловіка є один найманий працівник, який, коли чоловік не виходив на роботу, також на роботу не виходив.
Свідок ОСОБА_9 дав показання про те, що 19.01.2016 р. він їхав з жінкою та онуком сином ОСОБА_1, по вул. Вінницькій, ОСОБА_1 їхав попереду за дві чи за три машини. Виїхала машина відповідача ОСОБА_4. Там стояв автобус, ОСОБА_4 не побачив перешкоди, та вискочив на вул. Вінницьку. ОСОБА_4 ударив ОСОБА_1 в заднє ліве колесо. ОСОБА_4 їхав з вул. Луппова, а вони їхали по головній. ОСОБА_4 не пропустив ОСОБА_1, вдарив його у заднє ліве колесо. Була ожеледь, сніг, машину розкрутило та викинуло на стовп на лівій стороні. ОСОБА_4 праворуч зупинився, протягнув трохи далі. Він розвернувся та проїхав на стоянку біля скляної будівлі. Підійшли. Микола вже вийшов з машини, все обличчя у нього було в крові, ліва частина автомобіля побита, рульова колонка вивернута. Почали з ОСОБА_4 обговорювати ситуацію, той сказав, що є страховка, і що нічого не буде вирішувати на місці. Визвали ДАІ, вона приїхала з слідчим. Після тог, як ДАІ зробила що треба, він завіз дитину додому. Дитина побачила батька, була істерика. Визвали евакуатора, той завіз машину на вул. Героїв України. Він сина (ОСОБА_1) повіз у лікарню, там його і залишили. Він на місці казав ОСОБА_4, щоб їхав з ними до лікарні, може щось буде треба, а той сказав, що йому байдуже і що нічого не знає. Син лежав у лікарні, після виписки вони пішли робити зуби. ОСОБА_4 ні раз не прийшов до лікарні.
На питання свідок ОСОБА_9 дав такі відповіді:
у нього автомобіль Фольксваген Кадді, у ОСОБА_4 Мазда 5 чи 6, колір не пам'ятає;
він приїхав через дві хвилини на ДТП;
між ними були легкові автомобілі, вони рухались в один ряд, перед ним був ОСОБА_11, перед ним таксі, яка машина не пам'ятає;
онук знаходився ззаду з її жінкою, самої події дитина не бачила;
вони робили знімок щелепи ОСОБА_1, він був пов'язаний з травмою під час ДТП,
чи був пристебнутий ОСОБА_1 не знає;
після ДТП ОСОБА_1 до трьох місяців не міг їсти нормально, не було зубів;
дитина боялась сідати до нього у машину приблизно місяця два три після ДТП, а також в інші машини;
ОСОБА_1 не ходив не роботу, який час не пам'ятає;
ОСОБА_1, коли треба їхати, просить у нього машину, оскільки ту машину було зруйнована в ДТП.
Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона з чоловіком ОСОБА_9, та онуком їхали у машині 19.01.2016 р. Зустрілись з сином ОСОБА_1, коло універмагу, домовились, що їдуть на хрещення на пляж в ополонку окунатись. Вони їхали за сином по вул. Вінницькій. Самої аварії, як сталась з сином, вона не бачила, бо сиділа з внуком на задньому сидінні. Чоловік їй каже, що сталась аварія, що ОСОБА_1 стукнули. Далі вони розвернулись, під'їхали до ОСОБА_1, дитина побачила батька, почала плакати, істерика почалась. Вони почали його заспокоювати. Визвали ДАІ. Чоловік завіз її з онуком додому. Вона онука заспокоювала вдома, але він весь час плакав, протягом години вона не могла його заспокоїти. Далі подзвонила їй ОСОБА_8 жінка сина, хотіла спитати, коли ми всі збираємось, і вона їй сказала , що сталась така подія, розповіла, як сталось.
На питання свідок ОСОБА_10 дала такі відповіді:
після події у ОСОБА_1 всі зуби шатались, мусив поставити нові щелепи, два тижні лежав у лікарні зі струсом, носили йому перетерті супи, бо він не міг їсти, в нього зупинилась робота, він не працював, він сам ремонтує машини, найманих працівників не має;
через ДТП були матеріальні наслідки; місяць з моменту ДТП ОСОБА_1 не працював, потім потихеньку почав працювати.
Пунктами 1 та 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Зважаючи на показання свідків та встановлені вище обставини, Суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди.
Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Таким чином моральна шкода, завдана ОСОБА_1 внаслідок ДТП, має бути відшкодована ОСОБА_4.
Абзацом першим пункту 9 постанови від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленуму Верховного Суду України встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з того, що як було з'ясовано раніше, ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітини зліва, забій нижньої щелепи, у період з 19.01.2016 р. по 26.01.2016 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Бердичівській центральній районній лікарні, а у стані тимчасової непрацездатності перебував до 04.02.2016 р., як випливає з показань свідків, ОСОБА_1 після ДТП близько трьох місяців не міг вживати звичну їжу, близько одного місяця не міг працювати, не міг користуватись транспортним засобом, який був пошкоджений у ДТП, а відтак, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, який було завдано ОСОБА_1 внаслідок ДТП, становить 4 000,00 грн.
З урахуванням положень статті 79 та 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають розподілу наступним чином: на користь ОСОБА_1 з Товариства підлягають стягненню 26,15 грн., а з ОСОБА_12 110,24 грн.
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 61, 63, 64, 66, 79, 88, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування витрат на лікування 794,52 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди 4 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 26,15 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 110,24 грн.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя В.В. Корбут