Справа № 132/415/17
Провадження №2-о/132/24/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" березня 2017 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Безулій К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка справу за заявою ОСОБА_1 (зацікавлена особа - Калинівський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Радівка, Калинівського району Вінницької області. Батьками заявника були ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками батька заявника були ОСОБА_10, який за національністю був поляком та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка за національністю була полячкою.

Родина заявника має польське коріння, в його сім'ї завжди мало місце виховування відповідно до польських традицій, його родина сповідує католицьке віросповідання, знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята.

В радянський період баба заявника ОСОБА_11, а також батько ОСОБА_2 не мали змоги вільно і відкрито виражати своє походження приховували свою етнічну та релігійну приналежність, так як боялися політичних переслідувань, приниження, віднесенням до національних меншин.

Тому, у зв'язку із неналежним рівнем ведення актів цивільного стану та складною націоналістичною ситуацією тих років під час здійснення Запису акта про народження ОСОБА_2, національність його матері помилково вказано «українка» замість «полячка» і відповідно у всіх актових записах стосовно батька заявника ОСОБА_2, що виникали у подальшому національність помилково вказано «українець» замість «поляк».

З дитинства заявник вважав, що належить до польської національності, оскільки у сім'ї завжди дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, святкували католицькі свята, вивчали польську мову.

Відтак, звернувшись до Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, 31 січня 2017 року заявник отримав висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану № 3/05.06-11, тому звернувся до суду із даною заявою.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не з'явилася, однак згідно заяви просить слухати справу без її участі в порядку письмового провадження, заявлені вимоги підтримує.

Представник зацікавленої особи - Калинівського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява № 274/04-24 від 20.02.2017 року про розгляд справи без представника відділу ДРАЦС.

Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає до задоволенню по таких підставах.

Так, заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Радівка, Калинівського району Вінницької області. Батьками заявника були ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками батька заявника були ОСОБА_10, який за національністю був поляком та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка за національністю була полячкою.

Родина заявника має польське коріння, в його сім'ї завжди мало місце виховування відповідно до польських традицій, його родина сповідує католицьке віросповідання, знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята.

В радянський період баба заявника ОСОБА_11, а також батько ОСОБА_2 не мали змоги вільно і відкрито виражати своє походження приховували свою етнічну та релігійну приналежність, так як боялися політичних переслідувань, приниження, віднесенням до національних меншин.

Тому, у зв'язку із неналежним рівнем ведення актів цивільного стану та складною націоналістичною ситуацією тих років під час здійснення Запису акта про народження ОСОБА_2, національність його матері помилково вказано «українка» замість «полячка» і відповідно у всіх актових записах стосовно батька заявника ОСОБА_2, що виникали у подальшому національність помилково вказано «українець» замість «поляк».

З дитинства заявник вважав, що належить до польської національності, оскільки у сім'ї завжди дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, святкували католицькі свята, вивчали польську мову.

Відтак, звернувшись до Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, 31 січня 2017 року заявник отримав висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану № 3/05.06-11.

Той факт, що батько заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був за національністю «поляк», підтверджується наступним.

Так, актовий запис про народження батька заявника ОСОБА_2 не зберігся. про що вбачається з висновку Калинівського відділу ДРАЦСу № 3/05.06.-75 від 31.01.2017 року. Однак, як вбачається з довідки-виписки з погосподарської книги Лемешівської сільської ради № 4 за 1944 -1946 роки національність батька заявника та його матері ОСОБА_11 зазначено - «поляки».

Актовий запис про одруження баби заявника ОСОБА_11 з дідом ОСОБА_10) не зберігся, так як і не зберігся актовий запис про її друге одруження з ОСОБА_12. Як вбачається з копії свідоцтва про народження звідної сестри батька заявника - ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_4, національність баби записана «полька».

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст.269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст.271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановленого фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних менших України.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до абз. 3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану » зазначено,що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків,а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то таки актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності » у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків.

На підставі викладеного і керуючись ст.35 Конституції України, ст.ст.269, 271, 300 ЦК України, ст. ст. З, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 10, 60, 212-215, 158, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовільнити.

Встановити факт неправильності актового запису про народження ОСОБА_1, за № 17, складеного 25.08.1949 року виконкомом Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, в зв'язку з неправильністю запису національності в графі «національність батька » щодо його національності щодо національності як «українець», з внесенням змін в актовий запис №17 від 25.08.1949 року зроблений виконкомом Радівської сільської ради Калинівського району року Вінницької області про народження в частині «Відомості про батька» виправити національність батька -«поляк», та в актовий запис про шлюб №14 укладений 13.04.1969 року виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району, Вінницької області, виправити щодо національності ОСОБА_1 з «українець» на «поляк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: