У х в а л а

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/10-01/74/8660, за умовами якого останній надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 35 350 дол. США строком до 27 квітня 2027 року під 12,85 % річних. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 того ж дня було укладено договір поруки.

Позивач зазначав, що внаслідок невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 16 липня 2015 року становила 42 048,34 дол. США, що у еквіваленті за курсом НБУ 929 574 грн 51 коп., та яку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором

№ 014/10-01/74/8660 від 27 квітня 2007 року в сумі 888 022 грн 44 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., ЗавгородняІ.М., Мазур Л.М.