Справа № 357/106/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом 10.01.2017 року обґрунтовуючи тим, що 06.01.2017 року він отримав виписку з протоколу №111 від 26.12.2016 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , згідно якої було вирішено зняти його з квартирного обліку. Засідання комісії було проведено без його участі. Дане рішення є незаконним з наступного: він прапорщик запасу, має військову вислугу більше 20 років, на квартирному обліку перебуває з 04.10.1995 року в складі чотири особи. Відповідач посилається на пункт 2.16 наказу МО України №737 від 30.11.2011 року, а саме те, що він був звільнений з лав Збройних сил України по закінченню контракту. Він має вислугу в Збройних силах України понад 20 років, пішов на пенсію у жовтні 2001 року, вид пенсії: за вислугу років. Згідно засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 у липні 2006 року було вирішено залишити його на квартирному обліку в загальній черзі відповідно до п.1 ст.29 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року (вихід на пенсію), дане рішення ніким не скасовано. Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Згідно п.1.4 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30.11.2011 року військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Позивач просить визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, яке оформлено протоколом №111 від 26.12.2016 року про зняття його та членів його сім`ї у складі чотирьох осіб з квартирного обліку недійсним; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача, адвокат за договором, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник 3-ї особи: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, за довіреністю у справі, ОСОБА_4 позов не визнала та підтримала заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

Судом встановлено, що за наказом Заступника Міністра Оборони України командувача військово-повітряних сил України від 17.08.2001 року №0106-ПМ, прапорщика ОСОБА_1 , старшого повітряного стрільця 20 гвардійського військового транспортного авіаційного полку 35 гвардійської групи /оперативного призначення, звільнено з військової служби у запас за пунктом 46 підпункт «Д» /, вислуга років у ЗС календарна -13 років 11 місяців, пільгова 20 років 3 місяці. Звільнено із залишенням на квартирному обліку для одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України, що стверджується витягом з наказу (а.с.36).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 м. Мелітополь від 04.10.2001 року №193 (а.с.37) прапорщика ОСОБА_1 , старшого повітряного стрільця 2 ас, звільненого наказом МО України Командувачем ВПС України від 17.08.2001 року №0106-ПМ у запас за пунктом 46, підпунктом «Д» після закінчення строку контракту, або у зв`язку з його достроковим розірванням з правом носіння військової форми одягу, як здавшого справи та посаду, з 04.10.2001 року виключити з списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, у тому числі з котлового забезпечення по нормі реактивній з 05.10.2001 року, із залишенням на квартирному обліку для одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України та направлено на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області. Вислуга років у Збройних Силах станом на 04.10.2001 року календарна становить 13 років 11 місяців, пільгова 20 років 3 місяці.

Як вбачається з витягу з протоколу №7 (а.с.29) на засіданні житлової комісії 29.07.2003 року постановили поновити прапорщика запасу ОСОБА_1 , складом сім`ї 3 особи, на квартирному обліку з 09.03.1995 року.

Згідно із витягом з протоколу №10 (а.с.30) на засіданні житлової комісії в/ч НОМЕР_3 від 05.11.2003 року військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 прапорщика запасу ОСОБА_1 в складі сім`ї трьох чоловік, які проживали на той час на підставі договору найму за адресою: АДРЕСА_1 , було поставлено на квартирний облік з 29.03.1995 року згідно акту прийому передачі квартирних справ Узинського гарнізону до військової частини НОМЕР_3 від 05.11.2003 року.

На підставі рішення виконкому від 25.07.2006 року №343, ОСОБА_1 був виданий ордер від 25.07.2006 року №000756 (а.с.15) на заселення в однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , на сім`ю в складі трьох чоловік.

Позивач та члени його сім`ї по даний час зареєстровані і проживають у вказаному вище житловому приміщенні, що слідує з довідки ОСББ Академічний (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 26.12.2016 року, яке оформлено протоколом № 111 (а.с.6), позивача знято з квартирного обліку у цій військовій частині, на якому він перебував, з тих підстав, що він 04.10.2001 року звільнився з військової служби в запас після закінчення строку контракту з м. Мелітополь на підставі п. 2.16, 2.18 Наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року за № 737 ( зі змінами).

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача прапорщика запасу ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку, оскільки він був звільнений у відставку та обрав для проживання інший населений не за місцем звільнення з військової служби. Якщо ж військовослужбовці, звільненні з військової служби виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку раніше, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських рад на загальних підставах згідно чинного законодавства, тому ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку безпідставно і відповідно був знятий з квартирного обліку.

Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за № 24/20337, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ( далі Інструкція), згідно з п.3 якої забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі.

Відповідно до п.29 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка є чинною, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадку виходу на пенсію.

Як вбачається, з посвідчення серії НОМЕР_4 , видане Київським Облвоєнкоматом 06.03.2002 року ( а.с.8) ОСОБА_1 з 05.10.2001 року була призначена пенсія за вислугу строків служби ( вислугу років), що не заперечується відповідачем.

Отже, з врахуванням наведених вище правових норм суд вважає, що позивач мав право після звільнення зі служби залишатися на квартирному обліку у військовій частині за останнім місцем проходження служби.

Підставою для зняття позивача з квартирного обліку житлова комісія військової частини зазначила п.п. 2,16, 2.18 Інструкції.

Так, відповідно до 2.16. Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Якщо військовослужбовець, який звільняється в запас або у відставку за віком, перебуває на обліку та обирає для проживання після звільнення з військової служби з урахуванням існуючого порядку реєстрації інший населений пункт (якщо обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України), відповідний командир військової частини за його рапортом за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання жилого приміщення у військовому комісаріаті він знімається з обліку за останнім місцем служби.

Якщо військовослужбовці, звільнені з військової служби з інших підстав, виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.18 Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається квартирної справи ( а.с.24-51) ОСОБА_1 був звільнений у запас із залишенням на квартирному обліку для одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду МО України та направлений на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області, він не перебуває на квартирному обліку у відділі обліку та розподілу житлової площі Білоцерківської міської ради, зареєстрований та проживає разом із сім`єю у м. Біла Церква та не забезпечений житлом для постійного проживання, тому підстав для зняття позивача разом із членами його сім`ї з квартирного обліку суд не вбачає.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому визнає рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 111 від 26.12.2016 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї, недійсним та зобов`язує військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї: дружиною - ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 , на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква.

Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду ( а.с.1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.40 ЖК України, Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за № 24/20337, «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», п.29 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква, оформлене протоколом № 111 від 26.12.2016 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї, недійсним.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї: дружиною - ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 , на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко