АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Каліушко Ф.Я.
№ 22-ц/796/6146/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 755/2727/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 14.02.1975 року між нею та ОСОБА_8 був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6

25.09.1998 року згідно з розпорядженням №2277 відділу приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва квартира АДРЕСА_1 була приватизована в рівних долях на ОСОБА_8 та його матір ОСОБА_9

11.03.2009 року ОСОБА_9 подарувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 своєму онуку ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_8

На час смерті ОСОБА_8 постійно проживав з позивачем за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 18.02.1992 року до дня смерті, знятий з реєстраційного обліку 22.11.2011 року.

У вказаній квартирі також була зареєстрована його матір ОСОБА_9 з 18.02.1992 року до дня смерті, на даний час в квартирі ніхто не зареєстрований. Мати спадкодавця померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Вказувала, що після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Заповіт ОСОБА_8 не складав. У першу чергу право на спадкування на майно спадкодавця ОСОБА_8 мають позивач та його діти ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Інших спадкоємців немає.

Вказувала, що вона звернулася до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №913. Діти до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини не зверталися.

Посилалася на те, що правовстановлюючий документ, а саме оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 вона не має можливості надати до нотаріальної контори, оскільки вказаний документ знаходиться у власника іншої частини квартири ОСОБА_1, яка в свою чергу відмовляється його надати як позивачу, так і до нотаріальної контори.

Вказувала, що вона отримала відмову нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням першої інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, або змінити рішення суду та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Зазначали, що ОСОБА_9 є спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року її сина ОСОБА_8

ОСОБА_9 проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Вказували, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що спадкоємець ОСОБА_9 не знала та не могла знати про заведення спадкової справи №913 Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою за заявою позивача.

ОСОБА_9 звернулася до Двадцять другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_8, проте Двадцять друга київська державна нотаріальна контора не повідомила ОСОБА_9 та інших спадкоємців про вже відкриту спадкову справу Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Посилалися на те, що свідоцтво про право на спадщину спадкоємцем ОСОБА_9 не було одержано, проте відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на обов'язкову частку спадщини, що передбачено чинним законодавством України, тому ОСОБА_9 вважається такою, що фактично прийняла спадщину за законом, крім того остання не подавала до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини.

В судовому засідання апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник позивача в судовому засідання апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач Київська міська рада та треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємиця першої черги після померлого ОСОБА_8, а вказане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало йому на праві власності.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст.1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прияв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи 14.02.1975 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу народилися діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_4.

25.09.1998 року відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва було видано свідоцтво про право власності на жило відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв.м на праві власності в рівних долях належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8

20.03.2009 року між ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування частини квартири згідно з яким ОСОБА_9 подарувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв.м, жилою площею 27,0 кв.м, а ОСОБА_10 та ОСОБА_1 прийняли у дарунок 1/2 частину вказаної квартири в рівних частинах кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8 помер.

ОСОБА_8 за час свого життя заповіт не складав.

Як вбачається з довідки ЖРЕО №403 від 24.11.2014 року ОСОБА_8 з 18.02.1992 року та до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та знятий з реєстраційного обліку 22.11.2011 року.

На час смерті ОСОБА_8, його мати ОСОБА_9 також була зареєстрована у вказаній квартирі з 18.02.1992 року до дня її смерті та знята з реєстраційного обліку 06.11.2012 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_8 згідно з ст.1216 ЦК України є: його дружина - ОСОБА_3, діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та мати померлого ОСОБА_9

01.12.2011 року ОСОБА_3 звернулася до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_8

Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справи №913 щодо майна померлого ОСОБА_8

05.01.2012 року ОСОБА_9 звернулася до Двадцять другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року її сина - ОСОБА_8

Вказана заява була посвідчена державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за №2-13.

Тобто, ОСОБА_9 є такою, що прийняла спадщину після смерті її сина ОСОБА_8

26.11.2014 року ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_8, також ОСОБА_3 зазначала, що документи на квартиру у неї відсутні.

26.11.2014 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори було направлено лист №37-37/02-14 ОСОБА_3 в якому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8 немає можливості, у зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні правовстановлюючі документи на вказану частину квартири.

Діти померлого ОСОБА_8: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а також не подавали заяв про відмову від прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла ОСОБА_9 (мати ОСОБА_8Д.).

13.06.2008 року ОСОБА_9 було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстровано в реєстрі за №5926 відповідно до якого ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіла:

1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_10;

житловий будинок та земельну ділянку на якій він знаходиться за адресою: Полтавська область, Пирятинський район, с. Теплівка - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в рівних долях кожному;

усі права та обов'язки ОСОБА_9, які належали їй на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно (крім майна зазначеного вище), де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати ОСОБА_9 на день її смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_8, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в рівних долях кожному.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на майно, яке належало останній.

Спадкоємцями після померлої ОСОБА_9 є: ОСОБА_12, ОСОБА_10 та діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8, згідно з ст.1266 ЦК України - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №136/2013 заведеної Сьомою київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ОСОБА_9 16.03.2013 року ОСОБА_12 звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою №342 про прийняття спадщини що залишилася на день смерті ОСОБА_9 Також остання зазначала, що крім неї спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_10 та ОСОБА_8, який помер в 2011 році. Спадкоємців згідно з ст.1241 ЦК України немає.

16.03.2013 року ОСОБА_10 звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою №343 про прийняття спадщини що залишилася на день смерті ОСОБА_9

Тобто ОСОБА_12 та ОСОБА_10 є такими, що прийняли спадщину після померлої ОСОБА_9

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №136/2013 онуки померлої ОСОБА_9 - діти померлого ОСОБА_8: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_10

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_10 є: його дружина - ОСОБА_1, неповнолітній син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 та батько ОСОБА_14

Сьомою київською державною нотаріальною конторою 09.10.2013 року була заведена спадкова справа №483/2013 щодо майна померлого ОСОБА_10

09.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою №1399 про прийняття спадщини, що залишилася на день смерті її чоловіка ОСОБА_15

09.10.2013 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою №1400 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10

09.10.2013 року ОСОБА_16 звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою №1401 в якій останній від прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті його сина ОСОБА_10 відмовився на користь неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Таким чином, ОСОБА_1 і неповнолітній ОСОБА_13 прийняли спадщину після померлого ОСОБА_10

Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК Українисуд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка мала відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначила відповідачами у справі: Київську міську раду та ОСОБА_1 Проте, спірне майно відумерлим не визнавалося, а отже Київська міська рада не є належним відповідачем у справі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і фактичні обставини та в порушення ст.10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив позивачу положень ст.33 ЦПК Українищодо можливості залучення за клопотанням позивача до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 в інтересах якого діє його матір ОСОБА_1

Відповідно до ч.1, 3 ст.303 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, не має процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені судом першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального права та неправильного застосування норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому на підставі ст.88 ЦПК України з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4019,40 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргувідповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 4019 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: