Справа № 404/4377/15-ц
Номер провадження 2/404/58/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» подано до суду позов, з врахуванням заяви (т. 1 а.с. 77-81), про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 490053976 від 19.12.2007 року в сумі 468326,39 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 299929,27 грн., заборгованість за відсотками в сумі 26225,66 грн., а також пені в сумі 142171,46 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28.10.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача, ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 100).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково зазначила, що позовна вимога щодо визнання кредитного договору недійсним сторонами не заявлялась. Таким чином, оскільки питання дійсності кредитного договору не є предметом розгляду даного спору, оцінка вказаних обставин суперечила б принципу диспозитивності, визначеному статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно статті 204 Цивільного кодексу України визначена презумпція правомірності правочину, внаслідок чого, зважаючи на обставини справи підстав вважати укладений між сторонами правочин недійсним або навіть оспорюваним немає. Розділ 1 кредитного договору № 490053976 містить всі істотні умови даного виду договору, а саме: предмет та мету договору, строк дії, відсоткову ставку, порядок погашення кредиту, вид забезпечення, сукупну вартість кредиту тощо. ОСОБА_2 не заперечує факт підписання ним Розділу 1 кредитного договору, що свідчить про укладення сторонами даного кредитного договору, який відповідно до вимог статті 204 Цивільного кодексу України є правомірним. Позивач вважає, що в даному випадку правове значення при вирішенні справи про стягнення заборгованості за кредитним договором має встановлення фактичного отримання позичальником грошових коштів. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, передбачені умовами кредитного договору, кредит ОСОБА_2 було отримано в повному обсязі, що також не заперечується ним. Також ОСОБА_2 приступив до виконання кредитного договору та на протязі тривалого часу сплачував по кредитному договору. Виконувались належним чином позичальником і інші умови Договору, в тому числі ті, що зафіксовані у Розділі 2 кредитного договору. Фактично, якщо сторони приступили до виконання умов договору, договір не можна визнати неукладеним або вважати неукладеним. Тобто, факт отримання кредиту підтверджується фактичним виконанням умов кредитного договору щодо повернення коштів. А відтак, договір, який частково або повністю виконаний сторонами є укладений. Отже посилання відповідача ОСОБА_2 на нібито неукладеність кредитного договору через 9 років після отримання ним кредиту згідно цього ж таки договору свідчить лише про намір уникнути виконання взятих на себе зобовязань.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, який також є представником відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмові заперечення (вх. № 38019 від 18.11.2016 року, т. 1 а.с. 111-112), в обґрунтування яких зазначено, що відповідач підписував тільки першу частину кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року. Під час ознайомлення з позовною заявою та доданими до неї документами ОСОБА_2 помітив наявність частини другої вказаного договору, в якій значаться істотні умови, щодо яких необхідна була згода сторін підпис позичальника, який відсутній. Відповідно до пункту 1 частини 1 кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, цей договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Договір вважається укладеним за умовами підписання сторонами обох частин цього договору, включаючи всі додатки до нього. Виходячи з викладеного кредитний договір між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 є неукладеним, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Також відповідачем ОСОБА_1 подано до суду письмові заперечення (вх. № 31685 від 28.09.2015 року), в яких зазначено, що остання заперечує проти позову про стягнення з неї заборгованості в сумі 468326,39 грн., оскільки вважає такі вимоги незаконними. Так в серпні 2008 року ОСОБА_1 отримала від Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в двох екземплярах лист-погодження змін умов кредитного договору від 08.08.2008 року № 24995-24-б/б, № 7177-24.1-б/б про те, що відсоткова ставка за користування кредитом змінюється та встановлюється на рівні 16,5% річних, у звязку з чим Додаток № 1 до кредитного договору, який додається до даного листка викладається у новій редакції та є обовязковим для виконання. Проте, ні Лист-погодження змін умов кредитного договору від 08.08.2008 року, ні Додаток № 1 до кредитного договору, який викладається у новій редакції відповідач зазначає, що не підписувала та в будь-який інший спосіб не давала згоди на підвищення з 01.09.2008 року відсоткової ставки за користування кредитом. Чинним цивільним законодавством визначено, що порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності, в звязку з чим відповідач вважає, що договір поруки втрачає чинність, тобто з 01.09.2008 року (т. 1 а.с. 50-51).

Крім того, представник відповідачів додатково в обґрунтування заперечень зазначив (т. 2 а.с. 125-129), що кредитний договір № 490053976 від 19.12.2007 року, примірник якого надано позивачем та на який останній посилається як на доказ щодо підтвердження заявлених позовних вимог, з підстав передбачених статтями 57, 59, 60 Цивільного процесуального кодексу України є недопустимим доказом та засобом доказування по справі, оскільки є фальшованим, тобто підробленим письмовим доказом по справі, а тому з підстав передбачених частиною другою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суд не повинен приймати його до уваги під час оцінки всіх доказів по справі, більш того вважає, що цей доказ спростовується іншими доказами, які були надані відповідачем у справі. Також відповідач посилався на висновок судової почеркознавчої експертизи від 12.03.2016 року Кіровоградського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Вважає, що надані позивачем на підтвердження договірних відносин між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 договори добровільного страхування не можуть на підставі частини другої статті 59 Цивільного процесуального кодексу України вважатися допустимими доказами, а тому просить відмовити в позову в звязку з їх недоведеністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490053976 від 19.12.2007 року (далі Договір), за умовами пунктів 2.1., 2.1., 2.4. Частини № 1 яких позивач зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 25314,11 дол. США, на придбання транспортного засобу, строком дії по 19.12.2014 року включно, а позичальник зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.3. Частини № 1 Договору процента ставка за кредитом становить 13% річних (т. 1 а.с. 5).

Між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 17.03.2009 року укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, за умовами пункту 1 якого змінено пункт 2.3. розділу № 1 «Базові умови кредитування» Кредитного договору та викладено його в наступній редакції: дата остаточного повернення кредиту 19.12.2017 року (т. 1 а.с. 6).

Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 року приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 29).

Пунктом 2.8. Частини № 1 Договору передбачено, що платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 (т. 1 а.с. 13-14) до договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором. У разі сплати у валюті кредиту 19 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 461 дол. США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 18 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 1 а.с. 5).

Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до вимог статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або у валюті, відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора (яка відповідає валюті рахунків, що визначені в Частині № 1) чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті), за вибором позичальника в наступному порядку: у валюті кредиту шляхом внесення належних до сплати сум через касу банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) на рахунок, або шляхом безготівкового перерахуванням коштів на рахунок; у валюті, відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюті 1 групи Класифікатора чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті) в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів у валюті кредиту, виходячи з безготівкового безготівкового курсу продажу валюти кредиту, встановленого банком на наступний банківський день від дати зарахування коштів відповідного платежу шляхом безготівкового перерахування еквівалентної суми в іншій іноземній валюті 1 групи Класифікатора чи в національній валюті України на рахунок шляхом внесення через касу банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) або інші банки (фінансові установи, операторів переказів) (пункт 9.2. Частини № 2).

Згідно пункту 3.4. Частини 2 Договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього Договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Позивач виконав свої зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: випискою по особовим рахункам з 19.12.2007 року по 19.05.2015 року (т. 1 а.с. 22-24, 25).

Між тим взяті на себе зобовязання позичальник, ОСОБА_2 належним чином не виконав, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені Договором не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 19.05.2015 року виникла заборгованість в розмірі 468326,39 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 299929,27 грн., заборгованості за відсотками в сумі 26225,66 грн., а також пені в сумі 142171,46 грн.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору укладено договір поруки № 490053976-П від 19.12.2007 року між закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15). В п.п. «а», «б», «в», «г» п. 2.1. статті 2 договору поруки вказано, що у відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обовязків, що виникли на підставі основного договору, яким є кредитний договір № 490053976 від 19.12.2007 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обовязок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 19.12.2017 року (згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору, а.с. 6); обовязок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обовязок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають із основного договору; обовязок сплатити банку неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником свої зобовязань за основним договором.

Частиною першою статті 3 договору поруки передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

В звязку з невиконанням умов кредитного договору позичальнику ОСОБА_2 та поручителю, ОСОБА_1, направлено вимоги № 46440-102 б/б від 22.05.2015 року про дострокове повернення кредиту (т. 1 а.с. 26). Проте вказані вимоги залишена без відповіді та реагування, на даний час заборгованість не погашена.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що Частину № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року він не підписував.

Пунктом 1 Частини № 1 «Базові умови кредитування» Договору визначено, що цей Договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Договір вважається укладеним за умовами підписання сторонами обох частин цього Договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього Договору).

Відтак враховуючи викладене ОСОБА_2 вважає, що вказаний Договір є неукладеним.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем ОСОБА_2 подано до суду клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19.01.2016 року задоволено (т. 2 а.с. 37-38).

За висновком експерта № 11 від 12.03.2016 року Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (т. 2 а.с. 89-93) досліджуваний підпис, розташований в графі «Позичальник» в частині № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (т. 2 а.с.. 65-69) виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2.

Проте, вищевказаний висновок експерта був визнаний таким, що суперечить іншим матеріалам справи, зокрема підписання відповідачем частини 1 кредитного договору, заяви відповідача про видачу готівки, укладенням договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору, яким внесено зміни до пункту 9.1. Частини 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», виконанням відповідачем умов договору, визнання відповідачем отримання кредиту та інше. В звязку з чим, представником позивача заявлено клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.07.2016 року задоволено (т. 2 а.с. 155-156).

Згідно висновку експертів від 18.10.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т. 2 а.с. 168-172) підпис від імені ОСОБА_2, розташований в графі «Позичальник» у документі «Частина 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 виконано рукописним засобом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_2, розташований в графі «Позичальник» у документів «Частина № 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2. Підпис від імені ОСОБА_2, розташований в графі «Позичальник» у документів «Частина № 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, виконано з наслідуванням підпису ОСОБА_2, тобто під впливом на процес письма штучного збиваючого фактору.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Таким чином, необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. При цьому, слід здійснювати розмежування понять неукладеного, дійсного, недійсного (оспорюваного чи нікчемного) договору, враховувати те, що недійсним може бути визнаний лише укладений договір, а недодержання сторонами вимог щодо форми правочину чи порядку його укладення не може бути підставою для оспорювання такого правочину в судовому порядку, оскільки в силу закону такий правочин вважатиметься або неукладеним, або нікчемним.

В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року розяснено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Водночас, вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачами до початку розгляду справи по суті у відповідності з положеннями частини другої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України зустрічного позову про визнання кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року недійсним подано не було. А відтак питання дійсності вказаного Договору не оспорюється.

Загальні норми визнання цивільно-правового договору укладеним наводяться в частині першій статті 638 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

В статті 640 Цивільного кодексу України встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним.

Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів. У першому випадку йдеться про консенсуальні договори, у другому про реальні.

Відповідно до частини 2 статті 640 Цивільного кодексу України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом статті 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору

З огляду на вказані положення закону договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обовязку позичальника повернути грошові кошти.

Підпунктом 3.1.1. (Б) пункту 3.1.1. Частини № 2 Договору визначено, банк надає кредит після того, як, в залежності від цільового використання кредиту, що визначене в Частині № 1 цього Договору, будуть виконані наступні умови, зокрема, до банку має бути наданий договір страхування транспортного засобу від ризиків втрати, пошкодження, крадіжки, протиправних дій третіх осіб, дорожньо-транспортних пригод (повне КАСКО) на суму 100% від загальної вартості транспортного засобу, укладеного зі страховиками та на умовах, погоджених з банком.

Також, відповідно до розділу 4.9. Частини № 2 Договору, зокрема пункту 4.9.1., 4.9.2. позичальник зобов'язаний не пізніше 2-х (двох) днів з дати укладення цього Договору за свій рахунок або, якщо це передбачено Частиною № 1, за рахунок кредитних коштів Банку застрахувати Предмет застави на користь Банку пакетом від ризиків «повне КАСКО» на термін дії Договору та на суму не меншу, ніж зазначена у Частині № 1 цього Договору. Таке страхування може бути здійснене, зокрема, шляхом внесення відповідних змін до договору страхування Предмету застави, діючого на день укладення цього Договору У будь-якому випадку відповідний договір між Позичальником і страховиком, крім перелічених вище умов, повинен містити умову про те, що будь-які зміни до договору страхування можуть бути внесені лише за згодою Банку та про те що інший вигодонабувач за цим договором страхування до відмови Банку від прав вигодонабувача може бути призначений лише за згодою Банку. В разі, якщо умовами та правилами страхування передбачено укладання зазначеного в цьому пункті договору страхування на строк менший, ніж термін дії Договору Позичальник зобовязаний укладати наступні договори страхування Предмету застави на умовах, зазначених вище на наступні строки до закінчення строку дії Договору не пізніше, ніж за десять календарних днів до закінчення строку дії попереднього договору страхування.

Позичальник повинен не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з дати виконання вимог пункту 4.9.1. Частини № 2 цього Договору надати Банку копію відповідного договору страхування (страхового полісу, сертифікату) або відповідної додаткової угоди, засвідчену нотаріально або страховиком, та документ, що підтверджує внесення Позичальником страхового платежу за таким договором страхування.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаних вимог Договору ОСОБА_2 здійснювалось страхування предмету застави (т. 1 а.с. 127-212, 224-226).

За приписом пункту 4.1. Частини № 2 Договору відповідно до даного Договору встановлюється застава транспортного засобу в якості забезпечення виконання зобовязань позичальника перед кредитором, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування та виконання інших зобовязань позичальника за цим Договором.

Предметом застави згідно пункту 2.10. Частини № 1 Договору є транспортний засіб Mitsubishi, Lancer 2.0 Intense, 2007 року випуску, колір синій, державний номер НОМЕР_1, № кузова JMBSTCY4A8U005334, тип СРВ 776553 (свідоцтво про реєстрацію СРВ 776553, видане 19.12.2007 року ДАІ ГУ УМВС, місто Кіровоград.

Таким чином, пункт 4.1. Частини № 2 Договору також виконаний ОСОБА_2.

Крім того, пунктом 6.2. Частини № 2 Договору визначено, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни конюктури ринку, облікової ставки Національного Банку України, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються діями, що не залежать від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну процентної ставки по кредиту та внесення у звязку з цим змін в Додаток № 1 до цього Договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адрес позичальника, зазначену в Частині № 1 цього Договору. У звязку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до цього Договору та викладення Додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невідємною частиною цього Договору, позичальник отримує в банку самостійно.

Враховуючи положення пункту 6.2. Частини № 2 Договору Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» надіслано на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення про зміну процентної ставки з 01.09.2008 року (т. 1 а.с. 87).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 22-24), що ОСОБА_2 сплачувались платежі за Договором за підвищеною відсотковою ставкою. Вказані дії позичальника свідчать, що останній погодився зі зміною розміру процентів.

Таким чином, судом встановлено, що дії відповідача ОСОБА_2 свідчать про усвідомлення та підтвердження згоди з умовами кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, в звязку з чим даний Договір є укладеним, а недійсність цього договору судом не вирішується.

Також заслуговує на увагу той факт, за поясненнями відповідача, наданими в судовому засіданні, він не читав умови договору ні частини 1, ні частини 2, а умови договору виконував за розясненнями представників Банку, при цьому отримання грошових коштів в повному обсязі, що визначені в умовах кредитного договору, підписання частини 1 Договору та договору про внесення змін і доповнень до договору № 1 від 17.03.2009 року ним визнається.

Відповідно до вимог статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та в установлений законом або договором строк.

В силу правил частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобовязання.

Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо необґрунтованості та незаконності позову в звязку з припиненням договору поруки № 490053976-П від 19.12.2007 року спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 17.03.2009 року укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490053976-П від 19.12.2007 року (т. 1, а.с. 16), за умовами пункту 3 якого, змінено пункт 5.4. Договору та викладено його в наступній редакції: «підписанням цього договору поручитель надає свою згоду на будь-які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за основним договором, в тому числі такі, внаслідок яких відбувається збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим Договором, зокрема, але не виключно, будь-які зміни Основного договору, внаслідок яких збільшується сума кредиту, що надається боржнику, та/або розмір процентів за користування кредитом, та/або комісійних винагород, та/або неустойки (пені, штрафів), та/або будь-яких інших платежів, які боржник згідно з Основним договором повинен сплачувати банку та за виконання яких поручитель поручається згідно з цим Договором, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим Договором поруки, і встановлена цим Договором порука залишається чинною протягом строку встановленого в пункті 5.3. цього Договору, а поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, з урахуванням будь-яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за Основним договором. Дана згода поручителя є безумовною, безвідкличною і не обмежена строком дії».

Таким чином поручитель ОСОБА_1 повинна відповідати перед позивачем як боржник і як того вимагає позивач.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 526, 530, 554, 610, 625, 638, 640, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, відома адреса: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) 468326,39 грн. заборгованості за кредитним договором № 490053976 від 19.12.2007 року, з яких: 299929,27 грн. заборгованість по кредиту, 26225,66 грн. заборгованість по сплаті відсотків, а також 142171,46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) 1827,00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, відома адреса: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) 1827,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда