Ухвала

іменем україни

02 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сліпенький Любомир Романович, приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисова (Карпа) Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_12, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сліпенький Л.Р., приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисова (Карпа) Т.В., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т., Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння

Наобґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24 червня 2010 року, зареєстрованого в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 24 червня 2010 року, про що був виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 26520252. Оскільки право власності на земельну ділянку, на якій розташоване будинковолодіння, не було оформлено у встановленому законом порядку, вона, як людина похилого віку, яка не має необхідних знань, не могла самостійно зайнятися приватизацією земельної ділянки та доручила здійснити приватизацію сину - ОСОБА_5, у зв'язку із чим надала йому довіреність від 25 червня 2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Р.Л., зареєстровану в реєстрі за № 1969. Як пізніше стало їй відомо, 26 липня 2010 року між ОСОБА_5, який діяв від її імені, та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисовою Т.В. та зареєстрований у реєстрі за № 783. В подальшому, 08 вересня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., зареєстрований в реєстрі за № 2103. Будь-яким способом відчужувати належний їй житловий будинок не мала наміру, оскільки він є єдиним місцем проживання її родини. Зазначала, що вказана довіреність видавалась нею виключно з метою надання ОСОБА_5 повноважень щодо приватизації земельної ділянки під житловим будинком АДРЕСА_1, а не для відчуження житлового будинку, оскільки внаслідок особливостей свого психологічного стану, недостатньої освіти та обізнаності не могла осягнути значення наданих повноважень та всіх наслідків такого правочину.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, позивач просила визнати недійсною довіреність від 25 червня 2010 року, видану нею на ім'я ОСОБА_5, що посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Р.Л., за реєстровим № 1969; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 26 липня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисовою Т.В., за реєстровим № 783; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 на її користь.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 25 червня 2010 року, видану ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, що посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. та зареєстрована в реєстрі за № 1969.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 26 липня 2010 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Борисовою (Карпа) Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 783.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_12,просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_4 не мала волі на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки бажаною метою була приватизація земельної ділянки і очікуваним результатом - отримання відповідних документів про право власності на таку, а способом реалізації цього бажання було уповноваження ОСОБА_5 на вчинення необхідних дій від її імені саме для отримання у власність земельної ділянки, відсутність доказів реальності (настання реальних наслідків) вчиненого договору купівлі-продажу, відсутність іншого житла у позивача та сукупність особливостей її психологічного стану під час укладення договору доручення та оформлення довіреності, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_12, відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович