Справа № 585/290/17
Номер провадження 2/585/287/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Машини І.М.,

при секретарі Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Роменська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Роменська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивували тим, що 23 серпня 2007 року помер їх батько, ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 них, спадкоємцем є його дружина, ОСОБА_3 Звернувшись до Роменської міської ДНК за консультацією щодо порядку оформлення спадщини та щодо того, які дії їм необхідно вчинити для її оформлення, вони отримали розяснення, що оскільки квартира не є власністю померлого, то не має потреби подавати заяву про прийняття спадщини. Згодом вони дізнались, що 1/2 частина квартири була зареєстрована за їхнім батьком після його смерті, тобто на сьогоднішній день формально він є власником 1/2 частини квартири. Не погодившись з цим вони оскаржили реєстрацію вказаного майна за батьком після його смерті до суду, але у задоволенні позову їм було відмовлено. Вважають, що ця причина пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважна і просять визначити їм додатковий строк в один місяць для подання відповідної заяви до Роменської міської державної нотаріальної контори з дня набрання рішенням суду законної сили.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 позов підтримали повністю, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Позивач ОСОБА_2 до суду не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 також до суду не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_7 позов не визнав, суду пояснив, що посилання позивачів на те, що вони не знали, що їх батько є власником 1/2 частини спадкової квартири, тобто не знали про наявність спадкового майна, не відповідають дійсності. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщині через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Посилання позивачів на розяснення нотаріуса, про поважність пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини не свідчать. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від третьої особи ОСОБА_4, яка до суду не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.57).

Від третьої особи Роменської міської ДНК надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори, заперечень на позов не має, при вирішенні позову поклались на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 23 серпня 2008 року помер батько позивачів ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-БП№ 068348 (а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2.

Право власності на указану частину квартири було визнано за спадкодавцем на підставі рішенням Роменського міського суду Сумської області від 03.03.1999 року. З указаного рішення суду вбачається, що за життя ОСОБА_5 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1, яка є одним з позивачів у даній справі, про визнання частково недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на 1/2 частину цієї квартири та її реальний поділ (а.с.11).

Згідно з вимогами ч.3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини.

Позивачі посилаються на те, що заяву про прийняття спадщини вони своєчасно не подали, оскільки не проживали разом з батьком на день його смерті, а звернувшись до нотаріальної контори отримали розяснення про те, що так як квартира не є власністю їх батька, то не має потреби подавати заяву про прийняття спадщини, а згодом дізнались що 1/2 частини квартири таки була зареєстрована за їх батьком на підставі заяви його дружини після його смерті і на сьогоднішній день він формально є власником цієї частини квартири.

Суд не може визнати вказані позивачами причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, поважними, виходячи з наступного.

Рішенням Роменського міського суду Сумської області від 03 березня 1999 року за батьком позивачів було визнано право власності на 1/2 частини спірної квартири. Указаним рішенням було встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була кооперативною, набута подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під час шлюбу, тому становить їх спільну сумісну власність відповідно до ст.ст. 22, 29 КпШС УРСР, ст. 16 Закону України «Про власність» (а.с. 11).

Крім того, не погодившись з реєстрацією права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 за батьком позивачі оскаржували її до суду, але в позові їм було відмовлено, що підтверджується постановою Роменського міськрайонного суду від 29.07.2016 року, яку було скасовано ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 року (а.с. 19-20, 21-22).

З указаного вбачається, що позивачі були обізнані щодо існування спадкового майна після смерті батька, яке, зокрема, складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 і, що це майно було зареєстроване за їх померлим батьком (спадкодавцем) в установленому законом порядку, а тому їх посилання на те, що їм про це було не відомо, не заслуговують на увагу.

Те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до нотаріуса і вона розяснила їм про відсутність потреби подавати заяву про прийняття спадщини після смерті батька через те, що квартира не є його власністю, у судовому засіданні свого підтвердження не знайшло, оскільки ці обставини позивачі нічим не підтвердили (відсутня постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії та/або письмові розяснення нотаріуса).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачі та їх представник не надали суду доказів на підтвердження того, що вони пропустили строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин. А тому суд приймає рішення на підставі наявних в справі доказів.

Оскільки позивачами не надано суду доказів на підтвердження своїх вимог, то суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Судом враховано і положення ст.ст. 257, 260, 261, 267 ЦК України щодо строку позовної давності про застосування якої було заявлено представником відповідача. Враховуючи обставини справи позивачами було пропущено строк позовної давності, їх представник просив визнати поважними причини пропуску, однак підстав для його поновлення суд не вбачає. І оскільки в задоволенні позову слід відмовити в звязку з його необґрунтованістю, суд відмовляє в позові не в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, а в звязку з його необгунтованістю та безпідставністю, враховуючи правову позицію Верховного Суду України , викладену в постанові «Про судове рішення».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214-215, 218, 257, 260, 261, 267 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Роменська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом 10-днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.05.2017.

Суддя підпис:

Копія вірна…

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_9