Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
===========================================================================================================
Єдиний унікальний номер 319/1351/16-ц Головуючий у 1 інстанції Горбачов Ю.М.
Номер провадження 22-ц/778/1937/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на він разом зі своєю родиною проживає в с. Вершина-1. їх родина проживала разом з його батьком ОСОБА_7 з яким вони разом вели спільне господарство.

У 2008 році за оголошенням позивач самостійно купив культиватор КРН - 5.8 (восьмирядний) зеленого кольору, бувший у застосуванні за 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень. У червні 2010 року його батько, за власні кошти купив у приватного підприємства «Бізон» культиватор причіпний КПС-4 ПП за 5000 (п'ять тисяч) гривень, що підтверджується копією видаткової накладної. Так як родина позивача має власні земельні частки (паї), то вказані культиватори і застосовувались при обробітку зазначеної землі. У 2012 році позивач разом з батьком з одного боку та відповідачем ОСОБА_6 з іншого домовились про те, що оскільки вони не мають власного трактора, а відповідач має трактор, без причіпного обладнання до нього, то відповідач за допомогою культиваторів позивача буде обробляти і свою і їхню землю. Домовленість була усною і безгрошовою, а суттю була взаємна вигода в обробітку землі. Оскільки обладнання (культиватори) були причіпним, то ОСОБА_6 перевіз їх на своє подвір'я за адресою по вул. Центральна, 32 в с. Мирському Більматського районну Запорізької області, де вони і перебувають на даний момент. 08 березня 2014 року його батько помер. Оскільки позивач, на момент смерті батька ОСОБА_7 проживав разом з ним, то відповідно ч. 3 ст1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, бо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявляв про відмову від неї. Отже, станом на сьогодні, він являюсь законним власником обох культиваторів. Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6 незаконно всупереч їхніх домовленостей став претендувати на його майно, заявляючи про неіснуючі домовленості про здійснення ним обробітку його земель за рахунок його же культиваторів. Позивач, повідомив останньому, що таких домовленостей не було, ніяких угод про перехід права власності на культиватори не укладалось і попросив його повернути позивачу належне йому майно. Останній відмовився це зробити, а тому він звернувся до правоохоронних органів з питання незаконних дій ОСОБА_6. Куйбишевським відділенням поліції за його заявою було проведено перевірку, якою встановлено, що дійсно у користуванні ОСОБА_8 знаходяться його два культиватори, які на даний час, перебувають на його подвір'ї. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить суд, витребувати у ОСОБА_6, з незаконного володіння на його користь належні йому: культиватор причіпний КПС-4ПП (в зборі) сірого кольору та культиватор КРН - 5.8 (восьмирядний) зеленого кольору. Стягнути з відповідача його користь судові витрати в сумі у вигляді сплаченого ним судового збору в сумі 55І.20 грн. та оплачені ним послуги правової допомоги в сумі 2500 гривен.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено, ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про витребування із чужого незаконного володіння на його користь належні йому: культиватор причіпний КПС-4ПП (в зборі) сірого кольору та культиватор КРН - 5.8 (восьмирядний) зеленого кольору.

Згідно до вимог ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судова колегія приходе до висновку, що судом першої інстанції вірно зазначено що позивачем не було надано достатніх доказів, що підтверджують його право власності на зазначене майно, та не надано доказів, що воно перейшло до відповідача незаконно і на час розгляду справи знаходиться у останнього.

Як доказ суду першої інстанції була надана накладна №КББИ від червня 2010 року, за готівковий розрахунок від ПП «Бізон» було відвантажено ОСОБА_7 «Культиватор причіпний КПС-4ПП» в зборі (а.с.6).

Однак, вказана накладна фактично є доказом на підтвердження придбання культиватора не позивачем а його батьком ОСОБА_7, який помер 08.03.2014 року (а.с. 8). Доказів того, що позивач є спадкоємцем після смерті батька не надано, відсутні в матеріалах справи докази, що позивач в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, чи є інші спадкоємці, чи цей культиватор увійшов до спадкової маси. Окрім цього сам позивач у позові зазначає, що один з культиваторів придбав за життя саме батько а не він.

Суд вірно зазначив, що ставиться критично до ствердження позивача про те що він у 2008 році за оголошенням самостійно купив культиватор КРН - 5.8 (восьмирядний) зеленого кольору, бувший у застосуванні за 14000 грн. (чотирнадцять тисяч) гривень, про що в підтвердження даної обставини приєднав до матеріалів позовної заяви цвітну фотографію культиватору зеленого кольору (а.с.11), оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів підтверджуючих придбання та право користування та володіння зазначеним культиватором. Взагалі із фотознімків на а.с. 10, 11, не випливає коли вони зроблені, де сфотографовані культиватори, які їх родові ознаки.

Будь-яких інших доказів на підтвердження фактів придбання позивачем ОСОБА_5 спірного майна надано не було.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагав повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що-власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставіст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч. 3 ст.397 ЦК України).

Сам позивач посилався на добровільну передачу майна відповідачеві, тобто на існування його волі на передачу майна, що вже виключає незаконність заволодіння ним з боку відповідача та можливість задоволення позову з зазначених підстав.

В справі відсутні докази того, що культиватори на час розгляду справи знаходяться у відповідача. Навпаки представник відповідача послався на те, що інші культиватори саме батько позивача за своє життя передав у користування відповідача з правом залишення ним їх у власності за умови обробітку землі ОСОБА_5 на протязі трьох років. При цьому представник відповідача послався на те, що на час розгляду справи культиваторів у відповідача не має оскільки вони ним продані. Вказані пояснення підтверджені висновком про результати розгляду звернення громадянина складеним інспектором Куйбишевського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, лейтенантом поліції ОСОБА_9 (а.с. 7).

Інші докази суду першої інстанції не надавались, нові докази на які посилається апелянт не були надані суду першої інстанції, без поважних причин, а тому вони не були і не могли бути оцінені судом першої інстанції, а від так і не можуть бути з підстав ч. 2 ст. 303 ЦПК України дослідженими апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки, в основному, зводяться до особистого тлумачення норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують. Посилання на незгоду із висновками суду по оцінці доказів - не мають правового значення для вирішення спору і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому її слід відхилити, а рішення суду відповідає вимогам закону і підтверджується матеріалами справи, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: