23.02.2017 Справа № 363/1396/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Купрієнка С.І.

секретаря: Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2016 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2007 року проживала однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, а весінньо-літній період в будинку АДРЕСА_3., який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Зазначила, що протягом усього часу їхнього спільного проживання вони були пов'язані побутом, разом будували та облаштовували житло, у них був спільний бюджет, разом проводили своє дозвілля та відпочинок, за рахунок спільних заощаджень та плодів спільної праці відкрили на ім'я ОСОБА_4 депозитний рахунок в «Райффайзен банк Аваль», на якому на час смерті зберігалося 501967, 58 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить встановити факт проживання його з відповідачем однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без шлюбу, визнати об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 грошові кошти на депозитному рахунку № НОМЕР_1, відкритому в «Райффайзен Банк Аваль» на ім'я ОСОБА_4, залишок коштів на якому становить 501967,58 грн. та визнати за мною право власності на 1/2 частину цього вкладу;стягнути солідарно з відповідачів на її користь витрати, пов'язані із похованням ОСОБА_4 в розмірі 18288,50 грн.та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2, яка після одруження змінила прізвище на «ОСОБА_2» в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в повному обсязі. Зазначила, що її батько, ніколи не бажав одружуватися із ОСОБА_1, вона була лише його домогосподаркою, а кошти які хоче стягнути із відповідачів позивач є виключно заробітком їхнього батька. ЇЇ представник, також просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

З довідки виданої КПЖ і КГ Вишгородської міської ради від 28 жовтня 2015 року № 287 вбачається, що ОСОБА_1 провела захоронення на Вишгородському міському кладовищі за свої кошти гр. ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно довідки виданої Об'єднанням садівницьких товариств «КАСКАД» від 06 лютого 2016 року № 9 ОСОБА_1 в період з 2007 року і по даний час проживає і проживала разом з ОСОБА_4 - чоловіком (цивільним) та вели спільну господарську діяльність до ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй дачній ділянці АДРЕСА_4, заборгованостей не має (а.с. 12).

11 листопада 2015 року депутатом Вишгородської міської ради Баланюк О.І. був складений акт № 259 в підтвердження того, що ОСОБА_1 проживала разом цивільним шлюбом із ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 з 2000 року до самої смерті чоловіка (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала матеріальну допомогу на поховання ОСОБА_4 у філії «КАСКАД Київських ГЕС і ГАЕС» у розмірі 2 171 грн. та в Управлінні Пенсійного фонду України у Вишгородському районі у розмірі 9 618 грн. (а.с. 71, 129).

Судом встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також того, що кошти які, перебувають на депозитному рахунку відкритому на ім'я померлого є спільним майном сторін, що проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, які підлягають поділу між сторонами в рівних частках, позивач просить взяти до уваги довідку виданої КПЖ і КГ Вишгородської міської ради від 28 жовтня 2015 року № 287 та довідку виданої Об'єднанням садівницьких товариств «КАСКАД» , а також акт депутата.

Допитані у судовому засіданні свідки на стороні позивача зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно проживали разом, однак про їх стосунки їм не було відомо, так само як і про грошові кошти на рахунках.

Допитані у судовому засіданні свідки на стороні відповідачів стверджували, що ніяких особистих стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було, вона була лише домогосподаркою померлого.

Сторонами в судовому засіданні не заперечується той факт, що позивач та ОСОБА_4 спільно проводили час, виїжджали з метою відпочинку на природу, мали спільних знайомих і друзів.

Правова позиція позивача ґрунтується на положеннях статті 74 СК України (якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними), відповідних положеннях ст. ст. 60 - 61, 65 СК України.

Згідно частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм закону, дає підстави для висновку, що статтею 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як стаття 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Належних і допустимих доказів ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї позивачем не надано. Обставини ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї, належними і допустимими доказами не доведені.

Твердження позивача про те, що між ними досягнута усна домовленість про відкриття депозитного рахунку на ім'я ОСОБА_4 та зарахування на нього саме спільних коштів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а саме випискою про рух коштів по депозитному рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 94).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, набутого під час спільного проживання, задоволенню не підлягають.

На підставі статті 88 ЦПК України, судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення на протязі 10 днів з дня проголошення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через районний суд.

Суддя