Справа № 645/4591/16-ц
Провадження № 2/645/347/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судового засідання Дикань Ж.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації,
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, б. 7/2АДРЕСА_1, та усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом зняття з реєстрації їх місця проживання за вказаною адресою.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що квартира АДРЕСА_2належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2016 року, який було укладено між ОСОБА_4 та нею.
Пунктом 6.2.2 договору купівлі-продажу квартири встановлено, що продавець квартири зобовязувався знятися з реєстраційного обліку та зняти усіх заінтересованих осіб до 05.09.2016 року, а також звільнити до 01.09.2016 року відчужувану квартиру для її вільного та безперешкодного користування.
ОСОБА_4 звільнив квартиру від своїх речей та знявся з реєстраційного обліку, проте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до цього часу не знялися з реєстрації.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 спілкування з позивачем з приводу зняття з реєстрації уникають, на телефонні дзвінки не відповідають, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Представник Відділу реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 67050939 від 31.08.2016 року єдиним власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 2254. (а.с. 5-7)
Відповідно до п. 6.2.2 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 зобовязувався знятися з реєстраційного обліку та зняти усіх заінтересованих осіб до 05.09.2016 року, а також звільнити до 01.09.2016 року відчужувану квартиру для її вільного та безперешкодного користування, проте до цього часу не виконав зобовязання.
Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 2230 від 30.08.2016 року, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №23, що також підтверджується інформацією з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, б. 7/2АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 8, 16, 17)
ОСОБА_2, ОСОБА_3не є членами сім'ї позивача, за місцем реєстрації не проживають, житловим приміщенням не цікавляться, комунальні послуги не сплачують.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 КПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З огляду на викладене, реєстрація у квартирі інших осіб, які не є членами сімї власника житла - позивача по справі, обмежує право користування власністю останнього, а тому підлягає захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою у спосіб визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з тим, позовна вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Аналіз вказаного Закону дає підстави вважати, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду, що набрало законної сили, а не судом. Тому зняття з реєстрації місця проживання відповідача не належить до компетенції суду.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 551 грн. 20 коп. (по 275,60 грн. з кожного).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 64 у буд. № 7/2 по вул. Харківських Дивізій у м. Харкові.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. С. Шевченко