Справа №489/6482/16-ц 14.09.2017 14.09.2017 14.09.2017
Провадження №22-ц/784/1549/17
Справа № 489/6482/16-ц Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Провадження № 22-ц/784/1549/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4Я,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 р. ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства.

Позивач вказувала, що народилася 18 березня 1991 р. - у період спільного проживання її матері з ОСОБА_4, якого вона вважає своїм батьком. Її мати із ОСОБА_4 у шлюбі не перебувала, при реєстрації її народження відомості про батька були зазначені зі слів матері. За твердженням позивачки, їза життя ОСОБА_4 визнавав її своєю донькою, займався її вихованням, надавав матеріальну допомогу, вони разом відпочивали, вона часто приходила до нього в гості в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1., він неодноразово пропонував їй переїхати до нього в дану квартиру на постійне місце проживання, визнавав її сина ОСОБА_7 своїм онуком. 14 грудня 2015 р. ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири та гаражу № 184, розташованого в АГК «Портовик» в м. Миколаєві. Вказувала, що їй стало відомо про те, що син покійного ОСОБА_5 - звернувся до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини після смерті батька, на підставі якою було заведеноо спадкову справу. 22 березня 2016 р. вона також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак не має можливості оформити спадщину, оскільки відсутні докази родинних відносин між нею та померлим.

Посилаючись на викладене, позивачка просила встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14 грудня 2015 р., по відношенню до неї.

Представник відповідача вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити через недоведеність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2017 р. позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 Крим, який помер 14.12.2015 р., є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та помилкову оцінку доказів, просив рішення скасувати та ухвалити нове, в якому відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та перевіривши викладені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_6 (до шлюбу - ОСОБА_8) ОСОБА_9 народилась 18 березня 1991 року у м. Миколаїв, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 квітня 1991 року зроблено відповідний запис за № 332. Матір'ю дитини зазначено ОСОБА_8, батьком дитини зазначений ОСОБА_10, відомості про батька записані за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою (а. с. 39-41).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України 1969 року при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 53 КпШС України 1969 року в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як розяснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції вважав доведеним, що за життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком позивачки.

Проте, колегія не може погодитись з таким висновком суду.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України» норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 25.02.2015 р. у справі № 6-20цс15. Аналогічні розяснення містяться і у п. 3 постанові Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що до народження позивачки, починаючи з 1990 р. та в подальшому, після народження дитини, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не проживати разом та не вели спільне господарство, оскільки до 2003 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі та постійно мешкав із дружиною та двома синами. Зазнечені обставини позивачкою не заперечувались.

Разом із тим, щодо підтвердження чи непідтвердженння визнання померлим батьківства суд, посилаючись на показання свідків та наявні у справі фотографії, вважав доведеним, що протягом усього часу від народження доньки до своєї смерті ОСОБА_4 постійно брав участь в утриманні та вихованні позивачки, а потім і її малолітнього сина.

Проте, надані позивачкою докази є недостатніми для достовірного підтвердження факту визнання ОСОБА_4 свого батьківства та спільного виховання чи утримання ними дитини, як цього вимагає ч. 3 ст. 53 КЗпШС. Так, показання свідків є суперечливими, оскільки пояснення свідків ОСОБА_11 (мати позивачки), ОСОБА_12 (цивільної дружини померлого) та ОСОБА_13 (знайомої померлого), суперечать поясненням свідків ОСОБА_14 (мати відповідача), ОСОБА_15 (знайома сім'ї ОСОБА_14), а фотографії не доводять участі ОСОБА_4 в утриманні та вихованні позивачки та не є переконливими доказами визнання ним свого батьківства. Інших доказів матеріали справи не містять.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень осіб, які приймали участь у судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанції вбачається, що при народження дитини спільної заяви батьків про реєстрацію дитини не було. При житті ОСОБА_4 із заявою про встановлення батьківства не звертався. Мати ОСОБА_6 та сама позивачка після досягнення нею повноліття також не ставили питання про встановлення батьківства в судовому порядку.

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що не можна вважати доведеним належними, достатніми та переконливими доказами наявність підстав для встановлення факту батьківства.

З огляду на викладене, висновок місцевого суду про доведеність позивачкою факту батьківства ОСОБА_4 - є помилковим.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у позові ОСОБА_6

Згідно ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню відшкодування витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 606грн.32коп.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 606грн.32коп. (шістсот шість гривень тридцять дві копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_16