ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3900/17
провадження № 4-с/753/171/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за скаргою, підписаною директором ОСОБА_2 від імені ТОВ "Юристи без проблем", в якій скаржником вказана ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В.,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Вказану скаргу було подано без додержання вимог, викладених у ст.119ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень представника скаржника, який передбачений ст.42 ЦПК України; не визначено повної автентичної назви суб"єкта оскарження; надані додатки читаються не в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року було вирішено залишити без руху скаргу з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копія якої була отримана ОСОБА_3 29 червня 2017 року, а ТОВ "Юристи без проблем" - 28 липня 2017 року (згідно з розписками у рекомендованих листах).

Проте, вказані недоліки не були усунуті.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною позовною заявою, всупереч імперативним вимогам ст.42 ЦПК України ( втому числі щодо відсутності повноважень на підписання вказаного позову), а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

2. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Довіреність фізичної особи, яка є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якої прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

3. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

4. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

5. Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України скаргу належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути скаргу, підписаною директором ОСОБА_2 від імені ТОВ "Юристи без проблем", в якій скаржником вказана ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В..

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: