Справа № 360/795/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1209/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 6 01.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів - Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київській області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 серпня 2012 року являється членом садового товариства «Олімп-1» та користується земельною ділянкою площею 0,05 га на території Озерської сільської ради, за межами населеного пункту с.Озера Бородянського району Київської області.

На підставі розпорядження Бородянської РДА №1164 від 26 жовтня 2012 року позивач отримав дозвіл на виготовлення технічної документації та виготовив проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у його власність.

Однак, 03 вересня 2014 року державний кадастровий реєстратор управління держземагентства у Бородянському районі Київської області Лесик Ю.О. відмовив йому у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки в межах його земельної ділянки знаходиться земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 кадастровий номер НОМЕР_1.

Позивач вважав, що надання ОСОБА_3 земельної ділянки у власність порушує його права, у зв'язку з чим просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 14 жовтня 2013 року №КИ/:04:002/00007278, яким затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 на території СТ «Озера-15» Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, а також надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0727 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території С/Т «Озера-15» Озерської сільської ради Бородянського району Київської області та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою через свого представника - ОСОБА_5, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про недоведеність порушення прав позивача є помилковими. Також зазначає, що при ухваленні рішення судом не враховано обставини, які були встановлені іншими рішеннями судів, що набрали законної сили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав на земельну ділянку, що повністю або частково перебуває у власності відповідача (суду не надано доказів відведення позивачу як члену садового товариства земельної ділянки у користування з визначенням її меж та розмірів, перебування в межах цієї земельної ділянки земельної ділянки відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з 05 серпня 2012 року по 20 березня 2014 року ОСОБА_2 являвся членом садового товариства «Олімп-1» та з 1 березня 2009 року строком на п'ять років орендував приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення СТ «Олімп-1» МСТ «Озера-15» від 05 серпня 2012 року (а.с.10), копією довідки від 07 серпня 2012 року (а.с.11), копією протоколу засідання членів СТ «Олімп-1» від 20 березня 2014 року (а.с.96-97), договором оренди (а.с.94-95).

Розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації №1164 від 26 жовтня 2012 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,05 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Олімп-1» МСТ «Озера-15», яка розташована на території Озерської сільської ради, за межами населеного пункту с.Озера Бородянського району Київської області та відповідно до нього розробив технічну документацію (а.с.12-19, 21-22).

Як встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року (а.с.25) наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 19.09.2013 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, орієнтовною площею - 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

За замовленням відповідача ОСОБА_3 та інших осіб ТОВ «Профіль-Земля» розроблено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0727 га, 0,0764 га, 0,0637 га громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для садівництва в с/т «Озера-15» на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області.

14 жовтня 2013 року наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:04:002/00007278 затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва гр. ОСОБА_3 (відповідачу по справі) на території С/Т «Озера-15» Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, а також надано у власність гр. ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0727 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташовану на території С/Т «Озера-15» Озерської сільської ради Бородянського району Київської області.

Встановлено також, що рішенням №РВ-014 від 03 вересня 2014 року (а.с.23) державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за заявою позивача, у зв'язку з тим, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати знаходиться інша земельна ділянка або її частина.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги тим, що у зв'язку з наданням відповідачу земельної ділянки у власність порушені його права на частину земельної ділянки, однак належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог не надав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Крім того, згідно зі статтею 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації..

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин можна зробити висновок про те, що порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього прав на спірну земельну ділянку. Надання Бородянською РДА позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою не свідчить про виникнення таких прав. Крім того, вищевказаний дозвіл позивачу був наданий не безстроково, а терміном на 1 (один) рік, що підтверджується п. 3 розпорядження Бородянської РДА від 26.10.2012 року № 1164, та продовжений не був. (а.с. 12)

Слід також зазначити, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Матеріали справи не містять даних про те, що документом, який посвідчує право власності відповідача ОСОБА_3 на земельну ділянку є державний акт. Відповідач зареєстрував у встановленому порядку право власності на земельну ділянку на підставі Наказу Головного управління Держземагентства у Київській області №КИ/:04:002/00007278 від 14.10.2013р., який не скасовано та не визнано в судовому порядку незаконним.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: