Справа № 127/1601/16-ц Провадження № 22-ц/772/1047/2017Головуючий в суді першої інстанції Вохмінова О. С.
Категорія Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

при секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пічкури Юрія Олександровича, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Замостянський ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області) Пічкури Ю.О..

Скаргу мотивувала тим, що 04.10.2016 рокуголовним державним виконавцем Замостянський ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3 на праві власності. Державним виконавцем був наданий строк для добровільного самостійного виконання рішення суду, ОСОБА_3 письмово повідомляла стягувача про необхідність укладення договору найму житла, але ОСОБА_2 ігнорувала пропозиції щодо вирішення спору, тому державним виконавцем було призначене вселення стягувача і неповнолітньої дитини.

15.11.2016 року державним виконавцем Пічкуром Ю.О. в присутності понятих, стягувача, боржника і працівників поліції було фактично виконане рішення суду, передано стягувачу ключі від квартири, запропоновано підписати договір найму (оренди) житла, але ОСОБА_2 відмовилась від підписання, викликала працівників поліції, надала їм письмові пояснення і не повернулась до квартири, а пішла у невідомому напрямку. Оскільки заявниця як боржник не перешкоджала виконанню рішення, передала ключі від квартири, підписала акт про виконання рішення, державний виконавець мав би винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», але він цього не зробив і продовжив примусове виконання та призначив виконавчі дії на 20.12.2016 року.

20.12.2016 року ОСОБА_3 на виконання рішення не з`явилась, а вселити стягувача виявилось неможливим через те, що син боржниці - ОСОБА_6 перешкоджав вселенню та не допускав до квартири ОСОБА_2

21.12.2016 року державний виконавець Пічкура Ю.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повним виконанням рішення суду 15.11.2016 року, але того ж дня сам скасував її, оскільки ОСОБА_2 подала скаргу, і стягнув з боржниці виконавчий збір.

Крім цього, державний виконавець призначив повторне примусове виконання рішення суду на 31.01.2017 року.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_3 вважає, що після фактичного виконання рішення суду 15.11.2016 року державний виконавець не мав права здійснювати подальше примусове виконання рішення суду, його дії суперечать вимогам ст.ст. 39, 67 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим просила:

1) визнати протиправними дії головного державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкури Ю.О. щодо відновлення виконавчого провадження № 52541824 і повторного примусового вселення стягувача з направленням повідомлення № 278 09-37/1 від 24.01.2017 року;

2) визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкури Ю.О., що полягає у відсутності винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 з підстав фактичного виконання боржником рішення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

3) зобов`язати державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкура Ю.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52541824 з підстав фактичного виконання боржником рішення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2017 року скаргу ОСОБА_3 в частині вимог про зобов`язати державного виконавця Замостянського ВДВС м. ВінницяГТУЮ у Вінницькій області Пічкура Ю.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52541824 з підстав фактичного виконання боржником рішення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність, допущену державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з'ясування усіх обставин справи, просила скасувати ухвалу суду в частині визнання неправомірною бездіяльність, допущену державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та незаконною дію державного виконавця, що полягає у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», та скасувати зазначену постанову, визнати недійсним акт державного виконавця від 15.11.2016 року.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Установлено, що 04.10.2016 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. було відкрито виконавче провадження № 52541824 щодо виконання виконавчого листа № 127/1601/16-ц, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 та малолітньої доньки ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_2 (т.4 а.с. 12).

15.11.2016 року при примусовому виконанні рішення суду головним державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. складений акт про фактичне виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 та неповнолітньої доньки і стягувачу надано безперешкодний вхід до приміщення та ключі від верхнього замка дверей. Боржник повідомила, що нижнім замком вони не користуються і ключів немає (т.4 а.с. 15). Вселення відбувалось в присутності понятих ОСОБА_7, ОСОБА_8, стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_3 (т.4 а.с.121).

17.11.2016 року до Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про відновлення виконавчого провадження, оскільки ввечері 15.11.2016 року вона до квартири потрапити не змогла.

07.12.2016 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на адресу сторін надіслано повідомлення про вчинення виконавчих дій та призначене вселення на 20.12.2016 року (т.4 а.с.128).

20.12.2016 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області складений акт про те, що перешкоди у вселенні стягувача чинить ОСОБА_6 - син боржника та колишній чоловік стягувача ОСОБА_2, який не є стороною виконавчого провадження. Він відмовився впускати стягувача до квартири, тому на підставі ч. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу роз`яснено право звернутись до суду. Від підпису акту стягувач ОСОБА_2 відмовилась (т.4 а.с. 17).

31.01.2017 року вселення стягувача ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки також не відбулось, оскільки боржник ОСОБА_3 не з`явилась, ключа від замка вхідних дверей не надала (т.4 а.с.102).

24.02.2017 року головним державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським В.І. прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повним виконанням рішення 15.11.2016 року (т.4 а.с.192).

Задовольняючи скаргу в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльність, допущену державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем в день складання акту про фактичне виконання рішення суду 15.11.2016 року, не була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим дії державного виконавця є неправомірними.

Відмовляючи в задоволенні скарги в іншій частині вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавче провадження не було закінчене, а питання щодо його відновлення не вирішувалося відповідно до ч. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга в цій частині є необґрунтованою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновок суду про визнання неправомірною бездіяльність, допущену державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця також визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до чч. 2, 4, 5 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

Висновок суду про те, що державним виконавцем всупереч п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження після складання акта 15.11.2016 року про фактичне виконання рішення суду про вселення ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки судова колегія вважає правомірним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз'ясненнях викладених в абз. 3 п. 28 постанови від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» звертає увагу судів на те, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно враховано також висновки, викладені в постанові від 24.02.2017 року, яка не скасована, щодо неправомірності дій державного виконавця Пічкури Ю.О. зроблені начальником Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Совиком Р.С. при перевірці виконавчого провадження № 52541824 (т.4 а.с.194-196).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначений висновок суду.

Інші наведені в прохальній частині апеляційної скарги посилання, зокрема: про визнання протиправною та незаконною дію державного виконавця, що полягає у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», та скасування зазначеної постанови, визнання недійсним акта державного виконавця від 15.11.2016 року, судова колегія до уваги не приймає, оскільки зазначені дії та рішення державного виконавця не є предметом судового розгляду в цій справі, адже ОСОБА_2 оскаржує ухвалу суду першої інстанції за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 предметом оскарження якої є протиправність дії головного державного виконавця щодо відновлення виконавчого провадження № 52541824 і повторного примусового вселення стягувача з направленням повідомлення № 278 09-37/1 від 24.01.2017 року та протиправність бездіяльність державного виконавця, що полягає у відсутності винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження.

Водночас судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не позбавлена права звернутися у суд зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, якщо вона вважає, що державним виконавцем було порушено вимоги закону при винесенні головним державним виконавцем постанови від 24.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 52541824 та складанні акту від 15.11.2016 року.

Окрім цього, закон передбачає відповідний спосіб захисту в разі перешкоджання стягувачу вселеного у приміщення. Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з додержанням вимог закону, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильний висновок суду та є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2017 року про визнання неправомірною бездіяльність, допущену державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Пічкуром Ю.О. щодо невинесення 15.11.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 52541824 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом.

Головуючий А. Ю. Зайцев