Справа № 347/46/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді : Крилюк М.І.

секретаря: Терлюжак Н.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в ході судового розгляду свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він з дружиною проживає у власному будинку , що АДРЕСА_1 . У другій частині даного будинку проживає їх дочка ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_4 та двоє їх маленьких дітей .

По сусідству з ними в АДРЕСА_1 , в будинку своєї матері ОСОБА_5 , проживає її син ОСОБА_2 , відповідач в справі.

ОСОБА_2 вже багато років їздить на власному автомобілі та останнім часом він став почав помічати , що відповідач веде себе досить неадекватно на дорозі, перебуваючи за кермом автомобіля, та робить дивні та незрозумілі маневри, чим створює аварійну обстановку для інших водіїв та пішоходів.

Так, ідучи із своїм п`яти річним онуком до магазину по АДРЕСА_1 він побачив, як назустріч їм на протилежній стороні дороги їде автомобіль, яким керує ОСОБА_2 , відповідач раптово безпричинно переїхав на їх сторону дороги і різко перед ними загальмував.

Побачивши це, він сильно перелякався за себе та за свого онука, який почав кричати, плакати і в дитини почалася істерика.

Особисто він бачив ОСОБА_2 , який сидів за кермом у неадекватному стані, із виду ні би-то в стані сп`яніння, не виключає можливості, що відповідач притворювався і зробив це умисно. З метою безпеки своєї та онука він схопив дитину і в мить відскочив у сторону, чим вдалось уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням відповідача в справі. Цей інцидент дуже перестрашив його та малолітню дитину, його онук після цього сильно перелякався і у нього була постійна істерика. Довший час онук просинався вночі із криками і плачем. Вони змушені були неодноразово на протязі всього цього часу звертатися до лікарів та лікувати дитину, возили його на консультацію до обласних спеціалістів для того щоб дитину вивести з даного стресового стану.

По даний час з дитиною постійно працюють психологи. Дитина боїться залишатися сама та має панічний страх перед автомобілями.

Дитина офіційно влаштована до дитячого садка у смт. Кути та через страх перед проїжджаючим транспортом вони фактично не можуть його водити до садка. Кожен похід до садка закінчувався істериками та черговим зверненням до лікарів. У зв`язку з цим він на протязі більше року не відвідує садок. Дитина не може відвідувати шкільні підготовчі заняття у звязку з чим може бути не прийнята до школи.

Все це створює для нього, постійних великих душевних страждань та переживань.

Як депутат Косівської районної ради, та ( в той час) заступник голови постійної комісії районної ради щодо дотримання правопорядку , законності та корупції, відразу ж звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з депутатським запитом чому ОСОБА_2 , у цей час не несе військову службу в АТО і вже багато років ніде не працює. Із отриманої відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2015 р. йому стало відомо, що ОСОБА_2 , при проходженні військово-лікарської комісії відповідно до Акту дослідження стану здоров`я за № 468 від 14.05.2014 року був визнаний непридатним до військової служби в ЗС України.

Після чого він дізнався, що ОСОБА_2 є хворою людиною і не придатний здійснювати захист нашої Батьківщини , то йому стало цікаво чи з даною хворобою ОСОБА_2 придатний керувати транспортними засобами в наслідок чого він звернувся із відповідним запитом до головного лікаря Косівської ЦРЛ.

Головним лікарем Косівської ЦРЛ Микитюком Д.М. було надано офіційну відповідь в якій вказано, що відповідно до ст.39 «б» Наказу МО України № 402 від 14.08.2008 р. підставою для визнання медичною комісією особу непридатною для військової служби в ЗС України за станом здоров`я є - гіпертонічна хвороба ІІ ст.

Згідно Переліку захворювань і вад при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами , затвердженого наказом МОЗ №299 від 24.12.1999 року зазначено, що особам керування ТЗ категорії «В» і «С» з гіпертонічною хворобою ІІ-ІІІст є протипоказано, у зв`язку із чим такі особи не можуть бути допущені до керування транспортними засобами.

Таким чином відповідачу якого визнано непридатним для проходження військової служби в ЗС України за станом здоров`я протипоказано із цих же підстав керувати транспортними засобами категорії «В», «С» .

В наслідок таких умисних, неправомірних та зухвалих дій відповідача йому особисто заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в перенесенні чималих душевних переживань, стресу, понесенні витрат на лікування дитини . Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно , подав суду письмове заперечення по суті позовних вимог ( а.с. 41-43) та заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності (а.с.80), просить в позові відмовити.

На задоволення клопотання ОСОБА_3 , ухвалою суду від 23.01.2017 року (а.с.178) останню залучено до участі в цій справі як третю особу яка заявляє самостійні вимоги.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином, причина неявки суду не відома, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги безпідставними, не доведеними в судовому засіданні і такими, що не підлягають до задоволення із наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі проживають по сусідству в житловому будинку, що АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Як вбачається із змісту позовних вимог та пояснень наданих позивачем, ОСОБА_1 стверджував, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , які виразились в порушенні ним ПДР, він та його малолітній онук перенесли хвилювання та стрес. По даний час з дитиною постійно працюють психологи. Дитина боїться залишатися сама та має панічний страх перед автомобілями.

Наведені в позовній заяві ОСОБА_1 аргументи в підтвердження своїх позовних вимог, що стосується наявності факту вчинення протиправних дій по відношенню до нього зі сторони відповідача спростовано письмовими доказами наданими до матеріалів справи, зокрема: як вбачається із відношення відділення ДАІ з обслуговуваання Косівського району за № 3786 від 03.08.2015 року (а.с.17) щодо вилучення у гр. ОСОБА_2 посвідчення водія, відділенням ДАІ з обслуговування Косівського району уважно розглянуто. Проведено службове розслідування за результатами якого згідно запиту до ЦНП по обслуговуванню м. Коломия, Коломийського, Снятинського, Городенківського, Косівського та Верховинського районів в Івано-Франківській області громадянин ОСОБА_2 1976 р.н. отримав посвідчення водія відповідної категорії в 2013 році, видане Косівським ВРЕР. Законною підставою у працівників ДАІ для вилучення посвідчення водія у гр. ОСОБА_2 являється тільки рішення суду. Згідно з ч. 2 ст 16 Закону України « Про дорожній рух» , водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія і, за вимогою працівника ДАІ, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством,- страховий поліс. Пройти медичний огляд і вимагати пред`явити медичну довідку працівники ДАІ не мають законних підстав.

Окрім того, відповідно до відношення Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області за № 1837/108/53/01-2016 від 12.04.2016 року, (а.с.60) гр. ОСОБА_2 згідно бази НАІС протоколи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху не складались.

Будь яких письмових доказів в підтвердження факту вчинення неправомірних дій зі сторони відповідача ОСОБА_1 суду не надано.

Позивач оцінює суму моральної шкоди в розмірі 100 000 грн а обґрунтовує заявлену ним суму матеріальної шкоди 80 800 грн тим, що саме таку суму ним витрачено на лікування онука, постійні поїздки до лікарів та неотримання ним заробітної плати внаслідок вимушеною відпусткою за власний рахунок через потребу постійного догляду за дитиною.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за виключенням випадків, передабчених ч.2 ст.1167 ЦК України, коли така шкода має відшкодовуватись незалежно від вини.
Згідно вимог ч.ч.2 та 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В ходу тривалого судового розгляду судом так і не встановлено наявність вини ОСОБА_2 у заподіянні позивачу матеріальної чи моральної шкоди внаслідок протиправних дій.
Суд звертає увагу, що позивач не надав будь-яких доказів того, що саме відповідачем йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, як і не давав жодного підтвердження того факту, що матеріальна шкода склала саме 80 800 грн Не надано обґрунтувань чи доказів і заподіяння позивачу моральної шкоди, яку оцінює в 100 000 грн. Події, на які позивач посилається, за його словами не конкретизовано, встановити час виникнення конфліктної ситуації - протиправних дій зі сторони відповідача по відношенню до позивача та його малолітнього онука, суду не представляється за можливе. Таким чином доводи позивача є голословними, нічим об`єктивно не підтверджені, окрім його запитів (переписки в період 2014-2015 років ) щодо стану здоров`я відповідача в справі, під ставності отримання ним посвідчення водія та підставності звільнення від проходження служби в ЗС України, що не має жодного відношення до суті вимог позову а тому позов не може бути задоволений.
На підставі наведеного ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, та керуючись ст.ст. 213 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій відмовити.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І. Крилюк