Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23 січня 2007 року Кредитна спілка «Християнська злагода», в особі голови правління ОСОБА_2, яка діяла на підставі ліцензії серії НОМЕР_1, виданої Державною комісією з регулювання ринків фінансових установ України, Статуту Спілки з однієї сторони та член Кредитної спілки ОСОБА_1, з іншої сторони уклали договори №78/07 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок в гривнях. Вона внесла на свій рахунок на умовах зворотності суму в розмірі 25 000,0 гривень, що еквівалентно 4950,50 доларів США по курсу НБУ на строк 12 місяців до 23.01.2008 року з можливістю поповнення депозитного вкладу. На внесок щомісяця нараховується та виплачується відсоток у розмірі 24% річних. Станом на 24.01.2008 року на її депозитному рахунку, сума депозиту складала 34500,00 гривень, що було еквівалентно на той час 6832,0 доларів США. 24.01.2008 року після сплати чергового членського внеску у розмірі 10,00 гривень депозитний договір №78/70 від 23.01.2008 року продовжено до 23.01.2009 року, з відсотковою ставкою 25% річних , про що зроблений запис в членській книжці. З січня 2009 - 2014 року позивачка неодноразово зверталась до Кредитної спілки «Християнська злагода» із заявами про поверненням її коштів, однак депозити та нараховані проценти не повернуті. В подальшому уточнюючи свої позовні вимоги позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, заподіяну злочином у розмірі 2497638,74 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та уточнення до них підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Проте подала заперечення на позовну заяву, в яких просила в задоволенні позову відмовити.

Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ч.1. ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 23 січня 2007 року Кредитна спілка «Християнська злагода», в особі голови правління ОСОБА_2, яка діяла на підставі ліцензії серії НОМЕР_1, виданої Державною комісією з регулювання ринків фінансових установ України, Статуту Спілки з однієї сторони та член Кредитної спілки ОСОБА_1, з іншої сторони уклали договори №78/07 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок в гривнях, згідно з яким позивач на умовах зворотності внесла на свій рахунок 25000,0 гривень, що є еквівалентно 4950,5 доларів США по курсу НБУ, на строк 12 місяців до 23 січня 2008 року. 24.01.2008 року після сплати чергового членського внеску у розмірі 10,00 гривень депозитний договір №78/70 від 23.01.2008 року продовжено до 23.01.2009 року, з відсотковою ставкою 25% річних , про що зроблений запис в членській книжці.

В процесі судового розгляду було встановлено, що на день розгляду справи позивачу не повернуто коштів вкладника та не винесено відсотків за користування ними.

Як вбачається з листа №16/9-952 від 12.01.2011 року за підписом слідчого слідчого відділу Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області, ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальній справі №141-3097, порушенній за фактом заволодіння коштами вкладників Кредитної спілки «Християнська злагода», що мали місце у період 2006 - 2008 року та першого кварталу 2009 року. (а.с.8,9.),

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі №1-9/11 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, чч.2,3 ст.358, ч.3 ст.366 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 11-114/11 від 06.04.2012 року вирок Галицького районного суду залишено без змін.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не перебувала з позивачем у договірних зобов'язаннях, а стороною у договірних зобов'язаннях були позивач та Кредитна спілка «Християнська злагода».

Крім того, до п.3.1 всі розрахунки та виплати члену кредитної спілки здійснюються готівкою через касу спілки, однак позивачем не було надано доказів внесення ними коштів, вказаних у договорах чи внесених пізніше у касу Кредитної спілки "Християнська злагода".

Суд враховує роз'яснення, наведені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 4 " Про судове рішення у цивільній справі", згідно яких: враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимими є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Якщо докази у справі зібрані у порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 191 ЦПК України, суд може обґрунтовувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред"явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до норм цивільного законодавства, яким регулюється відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю ( глава 82 ЦК України ) і зокрема - злочином, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, а упущена вигода відшкодуванню не підлягає.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1177 ЦК України , майнова шкода , завдана майну фізичної особи внаслідок злочину , відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування майнової шкоди , завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом.

Згідно до ч.1 ст.1191 ЦК України , особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості , полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом в судовому засіданні сторонам було роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій.

Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування позовних вимог суду не надала.

Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів, що були безпосередньо ним досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача, а відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не було надано доказів внесення нею коштів, вказаних у договорах, чи внесених у касу Кредитної спілки «Християнська злагода», також те, що на відповідача не може бути покладена майнова відповідальність за неповернення Кредитною спілкою «Християнська злагода» позивачу її коштів та не може бути покладена відповідальність за невиплату Кредитною спілкою процентів за користування депозитними коштами.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 79, 84, 88, 169, 212-218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином у розмірі 2 497 638,74 грн. - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька