АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/44/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Гаражного кооперативу «Комунальник», Черкаської міської ради, ОСОБА_8 про визнання будівельних матеріалів, конструктивних елементів обєктом права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_6 предявила позов до ОСОБА_7, ГК «Комунальник», Черкаської міської ради, ОСОБА_8 про визнання будівельних матеріалів, конструктивних елементів обєктом права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації, обргунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у факичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 з 1996 року, а в період з 22 листопада 2001 року по 17 березня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що в період перебування у шлюбі за спільні кошти було набуте майно: в 2002 році автогаражі в актокооперативі «Комунальник» в м. Черкаси по вул Пацаєва, 51/1 за № 38, 39 вартістю 9 000 грн. кожний. Факт придбання майна підтверджується розписками від продавців. Після придбання даного майна ОСОБА_7 був прийнятий в члений автокооперативу «Комунальник»;

В 2005 році придбано гараж № 37 вартістю 75 000 грн.;

В 2006 році було придбано побудований фундамент під гаражі в автокооперативі «Комунальник» за номерами № 557, 557а, 558, 558а, що підтверджується розпискою та копією нотаріально посвідченої заяви від 21.09.2015 року про продаж зазначених місць;

В 2008 році було придбано гараж № 47 в автокооперативі «Комунальник». Документи по вказаному гаражу ОСОБА_7 приховує.

Позивач зазначає, що вона позбавлена можливості користування зазначеним майном, тому змушена звернутися до суду із позовом про визнання вище переліченого майна: будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів обєктом права спільної сумісної власносіт з метою подальшого розподілу.

В остаточній уточненій та доповненій позовній заяві ОСОБА_6 просила суд визнати будівельні матеріали, обладнання та конструкції, що придбані та використані подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час придбання та будівництва незданих в експлуатацію гаражів № 37, 38, 39, 47, 557, 557а, 558 558а, розташованих в м. Черкаси по вул Пацаєва, 51/1 в автокооперативі «Комунальник» обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, залишити у власності ОСОБА_6 будівельні матеріали обладнання, конструктивні елементи, які становлять собою сукупні споруди у вигляді гаражу, що розташовані на гаражних місцях № 38, 39, залишити у власність ОСОБА_7 будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, які становлять собою сукупність споруди у вигляді гаражу, що розташовані на гаражних місцях № 37, 47 та стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 ? частину кошторисної вартості будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, що розташовані на гаражних місцях № 557, 557а, 558, 558а.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду, як незаконне, необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Але таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено вид будівельних матеріалів, правову підставі їх набуття, час придбання такого майна, спосіб його придбання , що в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також матеріалам справи.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки у майна дружини і чоловіка є рівними.

Майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення. Неподільні речі присуджуються одному подружжя якщо інше не визначено домовленістю між ними ( ч.1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України ( ч. 4 ст. 71 СК України).

Відповідно до ст. 191 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, інші будівлі, споруди або приміщення житлово-будівельного, дачно-будівельного, житлового , дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права власності до закону.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інше речове право» розяснив, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент(підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, інші будівлі або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайовому внеску, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж, чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю ( стаття 18 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року «Про кооперацію» ст. 384 ЦК України).

Пленум Верховного Суду УРСР від 28.06.1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» ( в редакції від 25.05.1998 року) розяснив, у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити із наступного : внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя. Визнаючи розмір частки подружжя в спільній власності на пай і гараж, суд бере до уваги вкладення на це майно, зроблені ким-небудь із подружжя за рахунок роздільної власності. Оскільки гараж є неподільним майном, у разі спору між подружжям питання про залишення гаражу одному із них і присудження грошової компенсації за частку в майні іншому розвязується з урахуванням правил шлюбно-сімейного законодавства. Приймаючи до уваги цільове призначення гаража, інтереси одного із них, вибуття дружини в іншу місцевість, досягнуту сторонами угоду, інші подібні обставини, що не є членом кооперативу, але має потребу в гаражі для автотранспортного засобу.

Судом встановлено, що сторони з 1996 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, а з 22 листопада 2001 року по 17 березня 2015 року в зареєстрованому шлюбі.

25.04.2002 року ОСОБА_7 подав до автогаражного кооперативу заяву про прийняття його в члени кооперативу «Комунальник».

Відповідно до листа голови автокооперативу «Комунальник» від 24 червня 2016 року ОСОБА_7 є членом автокооперативу з 2002 року. За період з 2002 року по теперішній час ОСОБА_7 користувався гаражними місцями № 37, 38 з 2002 року по теперішній час, № 39 з 2005 року по теперішній час, № 47 з 2008 року по теперішній час, № 557, 557а, 558, 558а з 2005 року по 17.06.2011 року. На вказаних гаражних місцях побудовано споруди, які в установленому порядку не прийняті в експлуатацію, не зареєстровані і право власності на гаражі як споруди не зареєстровано.

Тому такі споруди можуть розцінені як будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, які становлять собою сукупність споруди у вигляд гаражу.

Кожна із сторін має право на будівельні матеріали, які були придбані під час шлюбу. При цьому не має значення як ці будівельні матеріали придбавалися, за винятком незаконних дій, які по даній справі не встановлені.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2017 року вартість будівельних матеріалів, виробів які були використані в процесі будівництва гаража № 47 64 553 грн., гаражів № 38, 39 148 113 грн., гаражу № 37 58 104 грн., гаражів № 557, 557а, 558, 558а - -38 542 грн., прибудови до гаражів № 557, 557а, 558, 558а 48 132 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є субєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладені договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя.

Судом встановлено, що гаражі № 557, 557а, 558, 558а були відчужені 17.06.2011 року , задовго до розірвання шлюбу між сторонами. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що кошти за вказані гаражі були використані відповідачем не в інтересах сімї.

Тому вказані обєкти спільної сумісної власності із розділу майна повинні бути виключені.

Спільною сумісною власністю подружжя є будівельні матеріали, обладнання та конструкції гаражів № 37, 38, 39, 47 в автокооперативі «Комунальник».

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вартість спільного майна подружжя складає 270 775 грн. ( 64 553 + 148 118 + 58 104) . Кожна із сторін має право на 135 387 грн.

Гаражні місця № 38 і 39 зєднанні між собою і тому вони підлягають виділенню одній із сторін, а саме позивачці по справі. А гаражні місця № 37 і 47 відповідачеві по справі.

Вартість будівельних матеріалів, обладнання та конструкцій гаражів № 38, 39 складає 148 112 грн., а гаражів № 37 і 47 складає 112 657грн.

Тому позивачка повинна сплатити відповідачеві грошову компенсацію в сумі 12 728 грн. збільшення її долі в спільному майні подружжя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частки позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачці позов задоволено на 2/3 частки. Пропорційно цій частці і підлягають стягненню судові витрати.

Судові витрати складаються із оплати за проведення експертизи, що складають 32 677 грн.

Тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21 784 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційного до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1 807 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2016 року скасувати.

Визнати будівельні матеріали, обладнання та конструкції, що придбані та використані на гаражі № 37, 38, 39, 47, розташовані в м. Черкаси, вулиця Пацаєва, 51/1 в автокооперативі «Комунальник» обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Виділити ОСОБА_6 будівельні матеріали, обладнання, конструктивні матеріали, які становлять собою сукупність споруди у вигляді гаражу, що розташовані на гаражних місцях № 38, 39 в автогаражному кооперативі «Комунальник» по вул. Пацаєва, 51/1 в м. Черкаси, загальною вартістю 148 112 грн.

Виділити ОСОБА_7 будівельні матеріали, обладнання, конструктивні матеріали, які становлять собою сукупність споруд у вигляді гаражів, що розташовані на гаражних місцях № 37, 47 в автокооперативі «Комунальник» по вул. Пацаєва, 51/1 в м. Черкаси, загальною вартістю 112 657 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 12 728 грн.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати 21 784 грн.

Стягнути із ОСОБА_7 судовий збір на користь держави -1 807 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :