Справа №591/6837/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/387/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 29 липня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - Сумська міська рада, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, в якому після уточнення, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») просило суд: 1) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC4GA від 14.05.2008 року в розмірі 73 755,05 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 589 302,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 114, що розташована за адресою у м. Сумах по вул. Інтернаціоналістів, 6, та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом її продажу, з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; передати вищевказаний предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в управління на період його реалізації у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку»; виселити ОСОБА_3 із вказаного житлового приміщення та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № SUC4GA, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 31 230 доларів США зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 14.05.2023 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 14.05.2008 року № SUC4GA, згідно з яким іпотекодавець передала в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яку боржник добровільно не погашає.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC4GA від 14.05.2008 року в розмірі 73 755 доларів 05 центів США, що за курсом від 09.07.2013 року складає 589 303,89 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 28,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2, шляхом її продажу, з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в сумі 3441 грн.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.10.2015 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Доповнено рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2015 року та зазначено всі складові розміру заборгованості в загальній сумі 73 755,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 589 302,89 грн., з яких: 28 726,26 дол. США заборгованість за кредитом; 17 503,54 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 158,73 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 824,58 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 31,29 дол. США штраф (фіксована частина) за договором; 3 510,66 дол. США штраф (процентна складова). Визначена сторонами вартість предмета іпотеки в сумі 227 250,00 грн. має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, з передачею вищезазначеного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в управління на період його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25.01.2016 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 12.10.2015 року в даній справі скасовано в частині задоволених позовних вимог і розподілу судових витрат і ухвалено в цій частині нове рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року, вказане рішення апеляційного суду було скасоване, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, представником відповідача було подано окремі апеляційні скарги.

Ухвалою судді Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на додаткове рішення місцевого суду від 12.10.2015 року повернуто апелянту.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 29.07.2015 року представник відповідача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд захистив право, яке не передбачене законом або договором відповідно до положень ст. 16 ЦК України, а вимоги банку щодо «отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки», які також не передбачені законом або договором.

Крім того, суд не всебічно розглянув справу, оскільки не витребував у позивача оригінали документів, не правильно застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», рішення не відповідає ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а розрахунок заборгованості наданий позивачем складений не вірно.

Сторони в судове засідання не зявилися, але про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином завчасно.

Від представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду спарви через його відрядження, але доказів відїзду у відрядження представником до клопотання не додано, оскільки явка в судове засідання апеляційного суду не є обовязковою та у звязку із відсутністю належного доведення про відбуття представника у відрядження, колегія вважає відсутні підстави для визнання поважними причин відсутності представника ОСОБА_4 і можливим розгляд апеляційної скарги за його відсутність.

Сумська міська рада про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 526, 536, 543, 530, 589, 590, 625-626,1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку про стягнення кредитної заборгованості в заявленому розмірі за рахунок предмета іпотеки нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 та яка була надана останньою на забезпечення виконання умов кредитного договору.

Проте повністю погодитись з такими висновками місцевого суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що 14.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № SUC4GA, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 31230 доларів США зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 14.05.2023 року (т. 1 а.с.17-22).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № SUC4GA, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 28.5 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 ( т. 1 а.с. 23-24).

За розрахунком заборгованості відповідач станом 09.07.2013 року має кредитний борг в сумі 73755,05 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 589 302,89 грн., з яких: 28 726,26 доларів США - заборгованість за кредитом, 17 503,54 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4158,73 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 19 824,58 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 510,66 доларів США - штраф (процентна складова) (т. 1 а.с. 9-12, 20-21).

28.05.2013 року на адресу відповідача банком направлено повідомлення про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, або у разі невиконання цієї вимоги - звільнити разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями приміщення квартири в АДРЕСА_2, оскільки банком прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. (т. 1 а.с. 13-16).

Спірне житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 02.01.2007 року, та є її єдиним житлом, де вона постійно мешкає, оскільки іншого нерухомого майна вона у власності не має (т.1 а.с.145, 146).

За наданою суду інформацією Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 08.06.2015 року, надати ОСОБА_3 житлове приміщення для тимчасового проживання немає можливості (т. 1 а.с.187).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріалами справи підтверджений факт порушення ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Згідно з ч. 6 цієї статті Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Зміст ч.1 ст. 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст.11 цього Кодексу).

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу.

Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім того, просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Отже, судом першої інстанції визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, у відповідності до позовних вимог позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» та вимог Закону України «Про іпотеку».

Крім того, місцевим судом правильно застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права, зокрема для відмови у задоволенні позову. Але вірно визначив у рішенні суду те, що в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Тому висновки місцевого суду в цій частині є правильними і відповідають встанолени судом обставинам справи, а доводи апеляційної скарги з приводу цього задоволенню не підлягають.

Проте, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду щодо розміру встановленої початкової ціни продажу предмета іпотеки та розміром нарахованої заборгованості через необґрунтованість нарахування ОСОБА_3 штрафів.

У іпотечному договорі п.27 Застереження про задоволення вимог іпотеко держателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» викладені у такій редакції: зверення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотеко держателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі на підставі договору купівлі-продажу у прядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах визначених на власний розсуд іпотекодаржателя і здійснити усі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру права власності на нерухоме майно.

Зазначаючи початкову ціну для продажу предмета іпотеки суд не врахував як положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» так і тих обставин, що зазначена ним ціна в розмірі 227 250,00 грн. була погоджена сторонами ще 14.05.2008 року, проте на час ухвалення рішення дана ціна є значно заниженою і відповідачем представлено звіт про незалежну оцінку майна, зроблена субєктом оціночної діяльності від 26.04.2015р., іпотечну квартиру АДРЕСА_3, згідно якого вартість квартири складає 476 556,64 грн. і на думку колегії суддів, саме даний розмір має бути початковою ціною для реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.3 кредитного договору уколеного сторонами у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи дані умови кредитного договору, колегія суддів вважає, що банк нарахував ОСОБА_3 подвійну відповідальність за одне й те саме порушення, а саме порушення строків платежів по кредитному договору. Тому сума штрафів в розмірі 31,29 дол. США та 3510,66 дол. США підлягає виключенню з розрахунку заборгованості.

Відповідно до п. 8.1 цього договору позичальник зобовязується сплатити банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми наданого кредиту з моменту надання кредиту, а також щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних.

За приписами п.3.6 постанови «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженого Правлінням НБУ від 10.05.2007р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь( ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За порушення грошового зобовязання позичальник несе відповідальність передбачену ст.625 ЦК України

Аналіз викладених норм вказує, що матеріальним законом за отримання кредиту позичальник сплачує проценти за користування кредитом, а у разі порушення кредитного зобовязання для нього наступають наслідки передбачені ст.611 цього Кодексу, а також можуть бути застосована відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України.

Сплата комісії у розмірі визначеному п. 8.1 цього договору є додаткової сплатою у вигляді комісії за здійснення банком обслуговування кредиту наданого відповідачу на які відповідач погодився і питання про недійсність цього пункту договору не порушувала, тому в силу ст. 204 ЦК України ці вимоги договору є правомірними.

Доводи апеляційної скарги з приводу невірного нарахування заборгованості по кредиту та процентам за користування кредиту не спростовують дані розрахунок заборгованості представлений банком.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», відстрочив виконання свого рішення на час дії цього закону, зазначивши про це в резолютивній частині рішення.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і тому не заслуговують уваги.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином через порушення судом першої інстанції норм матеріального права рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У звязку з частковим задоволення апеляційної скарги і зменшенню розміру заборгованості, оскаржене рішення в частині розподілу судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності відшкодування судових витрат, також слід змінити, а саме, сплачений банком судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 в сумі 3275,48 грн. При зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ОСОБА_3 було відстрочено до судового розгляду. Не сплачений ОСОБА_3 судовий збір підлягає відшкодуванню на користь держави з ОСОБА_3 в сумі 3606,75 грн. і з банку в сумі 178,25 грн.

В іншій частині рішення місцевого суду необхідно залишити без змін, оскільки постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги не спростовують його висковків.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року в даній справі змінити в частині розміру кредитної заборгованості та розподілу судових витрат.

Абзац другий, пятий рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року та абзац другий додаткового рішення цього суду від 12 жовтня 2015 року змінити і викласти у наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SUC4GA від 14.05.2008 року перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в загальному розмірі 70213,10 дол. США 38 центів США, що в гривневому еквіваленті по курсу за розпорядженням Національного банку України від 09.07.2015р. складає 561002грн. 67коп., ( 369376,10) з яких: 28726,26 дол. США заборгованість за кредитом; 17503,54 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4158,73 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 19824,58 дол. США ( 158398,39) грн.. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру загальною площею 48,80 кв.м., житловою площею 28,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради 02.01.2007 року, зареєстрованому в КП «Сумське міське БТІ» 11.01.2007 року за р. № 34. зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 13191147, виданий КП «Сумське міське БТІ» 11.01.2007 року за р. № 17380448., шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені власника - ОСОБА_3 будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» надається право укласти такий договір за ціною і на умовах визначених на власний розсуд, з визначенням початкової ціни вартості предмету іпотеки в сумі 476556 грн., з наданням на проведення всіх необхідних, передбачених законодавством дії від імені власника ОСОБА_3, в т.ч. отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість та документів щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості у відповідних підприємствах, установах, організаціях,

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 3275,48 грн. на відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3606,75 грн. судового збору за апеляційний розгляд.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави 178,25 грн. судового збору за апеляційний розгляд.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: