Справа № 750/910/17
Провадження № 2-з/750/23/17
У Х В А Л А

01 березня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді Литвиненко І.В.

за участі секретаря Юрченко І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визнання рішення незаконним та скасування його, -

в с т а н о в и в:

27.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визнання рішення незаконним та скасування його. В позові просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження квартири АДРЕСА_1 в сумі 44312 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду в розмірі 250000 грн.; визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.07.2014 року № 211 щодо переведення з житлового фонду до нежитлового квартири АДРЕСА_2; скасувати рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.07.2014 року № 211 щодо переведення з житлового фонду до нежитлового квартири АДРЕСА_2.

24.02.2017 року заявник подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 проводити будівельні роботи по перепланування приміщення квартири АДРЕСА_2, яке переведено з житлового фонду в нежитловий.

Подану заяву позивач ґрунтував на тому, що відповідачем у квартирі АДРЕСА_2 проводяться будівельні роботи з її перепланування, а саме відповідачем була знесена несуча стіна, що може призвести до руйнації конструктивних елементів однак доказів того, що у квартирі АДРЕСА_2 проводяться будівельні роботи на час звернення із даною заявою до суду не надав, оскільки акт обстеження квартири № 14 складено 15.08.2016 року, а висновок експерта № ЧК-21 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження складено 17.02.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.152 ЦПК України та розяснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.4) щодо необхідності: врахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, оскільки вимоги заяви не є співмірними із заявленими позовними вимогами, крім того позивачем не доведений факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди та визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 211 від 21.07.2014 року .

За таких підстав у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 151,153, 293 294 ЦПК України, суд. -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визнання рішення незаконним та скасування його відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя