Справа № 541/2688/14-ц
Провадження № 2-др/541/1/17
У Х В А Л А

14 лютого 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Куцин В.М.

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою в порядку ст.220 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення у справі.

В заяві зазначив, що 12.04.2016 року було ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яким зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою за адресою вул. Мельченка, 98 в м. Миргороді Полтавської області шляхом знесення паркану, встановленого ним на вказаній земельній ділянці. В вищезазначеному судовому рішенні в резолютивній частині не зазначено на яку відстань повинен був бути перенесений паркан, що не відповідає ст. 212, 213 ЦПК України. З огляду на наведене, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким зазначити у резолютивній частині на яку відстань повинен бути перенесений паркан ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Вважав що повинно бути постановлене додаткове рішення, оскільки рішення Миргородського міськрайонного суду від 12.04.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є незаконним та підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки межі земельної ділянки яка йому належить відповідають межам визначеним державним актом.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 заяву підтримав та просив її задовольнити

Представник позивача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_4 вважав, що заява задоволенню не підлягає, оскільки всі позовні вимоги, які були заявлені ОСОБА_2 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану, вирішені, питання судових витрат також вирішено, рішення суду набрало законної сили. В позовній заяві не заявлялися вимоги про перенесення паркану, тому вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення з метою визначення відстані на яку повинен бути перенесений паркан є безпідставними. Ревізія судового рішення яке набрало законної сили не допустима, тому відповідно до положень ч.5 ст.220 ЦПК України просив постановити ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтримала позицію адвоката ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України питання про видачу додаткового рішення у справі судом вирішується в судовому засіданні з викликом сторін, але їх неявка не перешкоджає розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та заяви, приходить до наступного висновку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою за адресою вул. Мельченка, 98 в м. Миргороді Полтавської області шляхом знесення паркану, встановленого ним на вказаній земельній ділянці, стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 9506,60 грн. на відшкодування судових витрат. Вищезазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов'язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв'язав окремі процесуальні питання.

Підстави та порядок ухвалення у справі додаткового рішення визначено ст. 220 ЦПК України, відповідно до якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього кодексу.4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що жодна з передбачених ст. 220 ЦПК України підстава для ухвалення додаткового рішення відсутня, крім того при ухваленні рішення у справі судом було вирішено по суті всі позовні вимоги, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення.

Враховуючи викладене, суд вважає що підстави для ухвалення у справі додаткового рішення відсутні, і у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст.220, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_6