АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з останнього на свою користь кошти у розмірі 4 625 131,12 грн..

В обґрунтування позову зазначав, що він є вкладником ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відповідно до договорів банківського вкладу від 19.03.2014 року за № НОМЕР_1 на суму 101 301, 37 доларів СІІІА; від 06.05.2014 року за №787717/2014 на суму 392 301, 37 грн.; від 19.09.2014 року за № НОМЕР_4 на суму 30 000 доларів США та від 19.09.2014 року за № 845918/2014 на суму 50 000 доларів США. Постановою правління Національного банку України № 733 від 20.11.2014 року банк віднесено до категорії неплатоспроможних, надалі було введено тимчасову адміністрацію, розпочато процедуру ліквідації банку. За рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому була виплачена гарантована сума відшкодування в розмірі 200 000 грн.. Інші суми по вкладам та нараховані відсотки йому не повернуто. Оскільки відповідач, як власник істотної участі в банку, не вжив своєчасних та дієвих заходів для запобігання неплатоспроможності банку та для відновлення його фінансового становища, він має нести перед ним цивільно - правову відповідальність у вигляді відшкодування заподіяних збитків у розмірі 4 625 131,12 грн.

Справа № 759/2588/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/459/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 4 625 131, 12 грн.. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме суд не встановив наявність всіх елементів складу цивільно-правової відповідальності в діянні відповідача за обставин, на які посилається позивач, що могли б свідчити про наявність вини відповідача та заподіяння збитків позивачу.Суд не врахував, що ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» застосовується лише у разі наявності вини. Національний банк України не наділений повноваженнями щодо встановлення вини, а має контролювати і застосовувати заходи впливу. Будь-яких рішень про застосування штрафних санкцій до нього НаціональнийБанк України не приймав. Вироку суду, яким було б встановлено його вину у вчиненні дій або бездіяльності, що призвели до неплатоспроможності банку на даний час не існує. Крім того, матеріалами справи не підтверджено наявність прямої дійсної шкоди, оскільки вимоги кредиторів задовольняються під час ліквідаційної процедури, яка станом на сьогодні триває. Лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Відтак право позивача на отримання його грошових коштів на даний час не може вважатися порушеним, позов заявлено передчасно. Крім того, відповідач є опосередкованим власником істотної участі банку і безпосереднього впливу на діяльність банку не має.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки відповідача визнані неповажними, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочене офіційне найменування ПАТ «ВіЕйБі Банк») було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_1, на підставі якого відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та видано міжнародну платіжну картку Visa Classic NOPERS NEW.

19.03.2014 року між цими ж сторонами було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB! «Квартальний» № НОМЕР_2 (в доларах США), предметом якого відповідно до п. 1.1 є розміщення вкладником ОСОБА_3 в банку строкового вкладу на строк 13 місяців з дня укладення договору із щомісячною виплатою процентів 12 % річних, з четвертого по тринадцятий місяці - 2 % річних. Сума початкового вкладу становить 101 301,37 доларів США, дата вимоги вкладу - 19.04.2015 року.

06.05.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № НОМЕР_3 (в національній валюті), згідно з умовами якого розміщено вклад строком на три місяці з дня укладення договору із щомісячною виплатою процентів в розмірі 27 % річних (п. 1.1 та п. 1.5 договору). Відповідно до п. 1.3 та п. 1.7 договору сума початкового вкладу - 392 301,37 грн., дата вимоги вкладу - 06.08.2014 pоку, передбачена автопролонгація.

19.09.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № НОМЕР_4 (в доларах США). Сума початкового вкладу становить 30 000 доларів США, стандартна відсоткова ставка -10,65 % річних, дата вимоги вкладу - 19.10.2015 року (п. 1.3, п. 1.5, п. 1.7 договору).

19.09.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» № 845918/2014 (в доларах США), предметом якого відповідно до п. 1,1 є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на строк 13 місяців з дня укладення договору із щомісячною виплатою процентів 12,05 % річних. Сума початкового вкладу - 50 000 доларів США, дата вимоги вкладу -19.10.2015 року (п. 1.3 та п. 1.7 договору).

Позивач на виконання умов договору вніс зазначені суми на рахунки, відкриті в банку.

Відповідно до інформації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 року № 35 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації до 20.03.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_10 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» продовжені на два роки до 19.03.2018 року включно.

Позивач отримав суму гарантованого банківського вкладу у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до листа № 05- 43143 від 02.09.2016 року за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_10 залишки коштів на рахунках ОСОБА_3 станом на 20.03.2015 року склали 4 625 131,12 грн..

30.11.2015 року було направлено адвокатський запит до Національного банку України щодо причин віднесення банку до категорії неплатоспроможних та у відповіді від 09.12.2015 року зазначено, що акціонери ПАТ «ВіЕйБі Банк» не надавали реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як власник істотної участі банку, не вжив своєчасних заходів для запобігання неплатоспроможності банку, не надав реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності, а відтак відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» має відповідати за зобов'язаннями цього банку, який став неплатоспроможним з його вини.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, про що зазначено у статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 52 цього Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку. Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку віднесено до четвертої черги.

Відповідно до ч. 5 цієї статті, в редакція, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. У разі отримання відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом або уповноваженою особою Фонду, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

За положеннями ч. 3 ст. 53 цього ж Закону ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Тобто Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Свій висновок про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтував ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Однак, передбачене вказаною нормою закону покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку. Отже, вимагаючи стягнення шкоди з власників істотної участі банку потрібно, насамперед, довести факт заподіяння школи потерпілій особі заподіювачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконаних зобов'язань та причинно - наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність всієї складової цивільно-правової відповідальності відповідача судом першої інстанції не встановлена та відповідні докази у матеріалах справи відсутні.

Сама по собі відповідь Національного банку України від 09.12.2015 року, надана на адвокатський запит про те, що акціонери ПАТ «ВіЕйБі Банк» не надавали реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами не свідчить про наявність вини відповідача, чи причинно - наслідковий зв'язок між діями/бездіяльністю відповідача та вчиненням шкоди.

Суд першої інстанції не звернув уваги на положення вищезазначених норм та безпідставно без наявності достатніх доказів встановив наявність вини відповідача, вчинення шкоди позивачу та її розмір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді