Справа № 579/2023/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Сумської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради народних депутатів від 20.06.1996 року № 244 «Про затвердження спільного рішення адміністрації і комітету профспілки АТ «ОСОБА_3 арматурний завод» про надання жилої площі працівникам заводу із звільненого житлового фонду по вул. Франка, 100» їй, ОСОБА_1, була надана житлова площа квартира №1 у вказаному будинку. З 7 серпня 1996 року вони (ОСОБА_1 та ОСОБА_2О.) зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі.

Житловий будинок №100 по вул. Франка відносився до житлового фонду, який знаходився у повному господарському віданні ЗАТ «ОСОБА_3 арматурний завод» і квартирна плата вносилася їх сімєю на рахунок ЗАТ «ОСОБА_3 арматурний завод».

Постановою Господарського суду Сумської області від 27.06.2001 року ЗАТ «ОСОБА_3 арматурний завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10 грудня 2007 року закрите акціонерне товариство «ОСОБА_3 арматурний завод» ліквідовано як юридичну особу.

Маючи інформацію про те, що ЗАТ «ОСОБА_3 арматурний завод» припинило свою діяльність як юридична особа, не передавши житловий будинок №100 по вул. Франка в м.Кролевець на баланс комунальних підприємств міста ОСОБА_3, квартиронаймач квартири №3 ОСОБА_4 у 2013 році звернулася до ОСОБА_3 міської ради з питання прийняття будинку до комунальної власності, однак виконкомом ОСОБА_3 міської ради надав розяснення, що будинок №100 по вул. Франка не увійшов до статутних Фондів АТ «ОСОБА_3 арматурний завод», тобто не має власника. Фактично він є безхазяйним майном, але в ньому зареєстровані мешканці і одна квартира із чотирьох перебуває у приватній власності, в звязку з чим будинок не може бути переданий до комунальної власності як безхазяйне майно. На її (ОСОБА_1В.) особистий запит у 2016 році щодо статусу будинку виконкомом ОСОБА_3 міської ради була надана відповідь про те, що статус будинку не змінився та рекомендовано звернутись до суду з питання набуття права власності на квартиру за набувальною давністю.

У 2016 році КП «ОСОБА_3 РБТІ» було здійснено обмір квартири АДРЕСА_1, виготовлено технічний паспорт та видано довідку, в якій зазначено, що право власності на квартиру не зареєстровано.

Вони (позивачі) з 7 серпня 1996 року зареєстровані в спірній квартирі та проживають в ній, користуються нею, а саме: користуються комунальними послугами (світло, газ, вода) та оплачують їх, власним коштом та працею виконують ремонтні роботи. Квартира АДРЕСА_2 є єдиним житлом, в якому вони проживають останні 20 років, іншого житла вони не мають.

Враховуючи викладене вище, позивачі, посилаючись на ч. 1 ст. 344 ЦК України просять визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_3 - по 1/2 за кожним.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують повністю (а.с. 55, 56).

Відповідач ОСОБА_3 міська рада Сумської, будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника міськради. Позов визнає (а.с. 52).

Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін, суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії інвентаризаційної справи на житловий будинок №100 по вул. Франка в м.Кролевець, початої 04.10.1995 року, вбачається, що у м.Кролевець Сумської області по вул. Франка, 100 знаходиться одноповерховий чотириквартирний житловий будинок літ.А-1, 1987 року побудови (а.с. 20-26).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської Ради народних депутатів Сумської області від 20.06.1996 року № 244 «Про затвердження спільного рішення адміністрації і комітету профспілки АТ «ОСОБА_3 арматурний завод» про надання жилої площі працівникам заводу із звільненого житлового фонду по вул. Франко, 100» було затверджене спільне рішення адміністрації і комітету профспілки АТ «ОСОБА_3 арматурний завод» від 06.03.1996 року протокол №14, рішення загальних зборів акціонерів АТ «ОСОБА_3 арматурний завод» від 05.03.1996 року про надання житлової площі із звільненого житлового фонду по вул.Франка, 100 працівникам заводу, в тому числі ОСОБА_5 двокімнатну квартиру №1, житловою площею 22,9 кв. м, сімя складається з трьох чоловік (вона, чоловік, дочка), без зняття з квартирного обліку, перебуває на квартирному обліку з 1987 року як висококваліфікований працівник, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 12).

27 серпня 1999 року ОСОБА_5 розірвала шлюб з ОСОБА_6, після розірвання шлюбу відновила прізвище ОСОБА_1 (а.с.9).

Із картки поквартирного обліку на кв. №1, по вул.Франка, 100 в м.Кролевець вбачається, що наймачем вказаної квартири є ОСОБА_1 (зареєстрована з 07.08.1996 р.), окрім неї у квартирі зареєстровані: чоловік ОСОБА_6 (з 07.08.1996 р., 07.10.2006 року знятий з реєстрації); дочка ОСОБА_2 (з 07.08.1996 року, з 18.03.1997 року), ОСОБА_7 (з 19.10.2012 року). Також у квартирі були зареєстровані дочка ОСОБА_8 та внуки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які 03.11.2010 року зняті з реєстрації (а.с.13).

У будинковій книзі для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул.Франка в м.Кролевець, у розділі прописка містяться дані про реєстрацію ОСОБА_1 в квартирі з 07.08.1996 року. Окрім неї, в даній квартирі на постійній основі також зареєстровані ОСОБА_2 з 18.03.1997 року та ОСОБА_7 з 19.10.2012 року, що підтверджується копією вказаної будинкової книги, а також довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Сумської області від 16.11.2016 року №1032, виданої на підставі будинкової книги (а.с.16, 17-19).

З копії трудової книжки позивачки ОСОБА_1 вбачається, що остання з 1979 року працювала на Кролевецькому арматурному заводі (з 1992 р. - АТ «ОСОБА_3 арматурний завод») та у 2000 році звільнена з роботи у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, скорочення чисельності працівників (а.с. 35-37).

Постановою Господарського суду Сумської області від 27 червня 2001 року по справі №647-15/20, порушеної за заявою кредитора Кролевецького районного відділу ПФУ України до боржника ЗАТ ОСОБА_3 арматурний завод про визнання банкрутом боржника ЗАТ ОСОБА_3 арматурний завод визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10 грудня 2007 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ЗАТ ОСОБА_3 арматурний завод, ЗАТ «ОСОБА_3 арматурний завод» ліквідовано як юридичну особу, провадження у справі припинено (а.с.42).

У 2016 році ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 міської ради з питання щодо оформлення права власності на квартиру №1 у вищезазначеному будинку, проте виконком ОСОБА_3 міської ради листом від 05.12.2016 року надав розяснення, що житловий будинок № 100 по вул. Франка в місті Кролевець не має власника, але в ньому зареєстровані мешканці і одна квартира із чотирьох перебуває у приватній власності, в звязку з чим будинок не може бути переданий до комунальної власності як безхазяйне майно (а.с. 15).

З вищевикладеного вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1996 року зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, користуються квартирою, у 1997 році на замовлення ОСОБА_6 (колишнього чоловіка ОСОБА_1В.) до квартири АДРЕСА_4 було підведено газопостачання (а.с.31). З 2001 року, після визнання ЗАТ ОСОБА_3 арматурний завод банкрутом, вони володіють та користуються квартирою, як власністю.

На користь такого висновку свідчать надані позивачами копії документів:

- технічний паспорт по газифікації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.32);

- договір про надання послуг з водовідведення (очищення стоків), укладеного 17.01.2003 року між РДП Комунальник та ОСОБА_1 (а.с. 33);

- договір про користування електричною енергією укладеного між ПАТ Сумиобленерго та споживачем ОСОБА_1 (а.с.34).

Комунальним підприємством ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації 17.11.2016 року було складено технічний паспорт на квартиру №1 в житловому будинку №100 по вулиці Франка, здійснено оцінку квартири (а.с. 28-30) та видано довідку №489 від 13.12.2016 року, в якій зазначено, що згідно матеріалів інвентиризаційної справи право власності на квартиру №1 в житловому будинку №100 по вулиці Франка не зареєстровано (а.с.27).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила даної норми про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

Згідно ст 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.4 ЦПЦ України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦКУкраїни способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом встановленим законом.

Проаналізувавши в судовому засіданні зібрані по справі докази суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісно, відкрито, безперервно володіють нерухомим майном квартирою №1, що знаходиться в будинку №100 по вулиці Франка в місті Кролевець протягом більш як десять років (з 2001 року), а тому є підстави визнати за ними право власності за набувальною давністю на вказану квартиру - по 1/2 частки за кожним.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_6 по 1/2 частки за кожною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_12