АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5725/16-ц Номер провадження 22-ц/786/515/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника відповідача - Ювка В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання припиненим договору іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання договору іпотеки припиненим.

В обгрунтування своїх позовних вимог, вказував, що 31 січня 2008 року між ТОВ «Торговий дім «Тульчинка-Центр» (правонаступником якого є ТОВ «Тороговий Дім «Логістик-Центр») та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») укладено кредитний договір №36-186/08 від 31 січня 2008 року.

З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між ним - позивачем та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено іпотечний договір №36-187/08 від 31 січня 2008 року, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 742 кв. м, житловою площею 371 кв. м, а також земельна ділянка загальною площею 585 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1. Мотивуючи тим, що 28 травня 2015 року ухвалою господарського суду Полтавської області ТОВ «ТД «Логістик-Центр» (що є позичальником по кредитному договору № 36-186/08 від 31 січня 2008 року) - ліквідовано, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, позивач, посилаючись на норми ст. 609 ЦК України, просив визнати припиненим договір іпотеки №36-187/08 від 31 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Остаховою Н.П., зареєстрований в реєстрі за №225, укладений між ним, ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ«Перший Український Міжнарожний Банк»); внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) відповідні записи про припинення іпотеки та заборони відчуження об'єктів: житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_1, загальною площею 742,6 кв. м, житловою площею 371,3 кв.м, а також земельної ділянки загальною площею 585 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване ним рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 своє заперечення надав представник Публіч-ного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", в якому спросто-вуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу - відхилити, а рішення районного суду - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 31 січня 2008 року між ТОВ «Торговий дім «Тульчинка-Центр» (правонаступником якого є ТОВ «Тороговий Дім «Логістик-Центр») та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») укладено кредитний договір №36-186/08 від 31 січня 2008 року.

З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між відповідачем та позивачем укладено іпотечний договір №36-187/08 від 31 січня 2008 року, предметом даного договору є житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 742 кв. м, житловою площею 371 кв.м, а також земельна ділянка загальною площею 585 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1. 19 червня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука видано виконавчий лист по справі №2-540/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ПУМБ" загальної суми заборгованості у розмірі 4 489 577 грн. 40 коп. та звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №36-187/08 від 31 січня 2008 року - житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_1, загальною площею 742, 6 кв. м, житловою площею 371,3 кв. м, а також земельної ділянки загальною площею 585 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 - шляхом проведення прилюдних торгів. Також судом встановлено, що на день розгляду даної справи рішення суду не виконано, заборгованість не погашена.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28 травня 2015 року ТОВ «ТД «Логістик-Центр» (що є позичальником по кредитному договору №36-186/08 від 31 січня 2008 року) - ліквідовано, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборговності боржника за цим договором, не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За нормами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі за №6-216цс14 висловлена правова позиція, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів загальної юрисдикції, про те, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків.

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, слід дійти висновку, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

Виходячи з вищевикладеної правової позиції, встановивши при цьому, що кредитні зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконані, а також, беручи до уваги факт наявності чинного та не виконаного на час вирішення даного спору, судового рішення, ухваленого до ліквідації позичальника, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ПУМБ" загальної суми заборгованості у розмірі 4 489 577 грн. 40 коп. та звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №36-187/08 від 31 січня 2008 року, - суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постановлення ухвали господарським судом Полтавської області про ліквідацію ТОВ «ТД «Логістик-Центр», не є правовою підставою для визнання укладеного між сторонами договору іпотеки - припиненим, правомірно відмовивши позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Пилипчук Л.І.

Чумак О.В.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.