Справа №521/3822/16-ц
Провадження №2/521/836/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, батьком ОСОБА_1. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З матір'ю дитини - ОСОБА_2 разом не проживав, сумісне господарство та сімейний побут не вів, але приймав участь у вихованні дитини, а саме: регулярно переводив кошти на утримання доньки, а також постійно відвідував доньку в спеціалізованому учбовому закладі «Школі-інтернаті №88», в якому вона перебувала у зв'язку з затримкою психічного розвитку та вадами в мовленні. Також позивач в своєму позові зазначив, що в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області знаходились матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.156, ч.ч. 1, 4, 5 ст.301, ч.1 ст.302 КК України, що вчинені ОСОБА_5 відносно малолітньої доньки позивача та за якими вироком Біляївського районного суду Одеської області засуджено ОСОБА_5 до позбавлення волі строком на 8 років. Так, під час проведення досудового розслідування встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її рідною матір'ю - відповідачкою по справі, яка брала доньку з собою до засудженого ОСОБА_5 на протязі тривалого часу. У відношенні відповідачки порушена кримінальна справа за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Крім того, факти причетності ОСОБА_2 до розпусних дій сексуального характеру відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджуються показами самої дитини, під час проведення слідчих дій. У зв'язку з вищевказаними обставинами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступила 07.11.2014 року до КУ «Центр соціальної психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» в емоційному стресі, з постійною зміною настрою, плачем, від спілкування з дорослими відмовлялася та де було прийнято рішення про подальше перебування дитини в даному закладі та рекомендовано обмежити будь-які зустрічі з матір'ю - ОСОБА_2. 10.07.2015 року КУ «Центр соціальної психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» було направлено клопотання до Служби у справах дітей ОМР щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, 18.12.2015 року Служба у справах дітей ОМР надала дозвіл на повернення малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виховання позивача. Позивач в своєму позові вказує, що має постійну роботу, працює на посаді вантажника на ПП «ОСОБА_19», має постійний дохід, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2, а також є власником ? частки даної квартири, а також має всі умови для гідного утримання та виховання житини, на обліку в психіатричному диспансері та наркологічному обліку не значиться, і ці обставини також свідчать про наявність правових підстав щодо задоволення його вимог.

В судове засідання позивач не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій додатково зазначив, що заявлені вимоги підтримує з підстав викладених у позові та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи що завжди була хорошою матір'ю, піклувалася про дитину, а матеріали кримінального провадження містять факти, які не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачка звернула увагу суду, що на теперішній час її життя змінилося на краще, вона народила другу дитину, характеризується позитивно за місцем проживання, її дохід дозволяє утримувати двох дітей.

Представник відповідачки - ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав позовні вимоги заявлені до його довірительки необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Служби по справах дітей Одеської міської Ради в судовому засіданні, підтримала висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з яким орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Окремо представник Служби по справах дітей Одеської міської Ради показала суду, що коли Служба по справах дітей та орган опіки дізналися про кримінальне провадження та ситуацію, що виникла навколо дитини, спочатку вирішувалося питання про підготовку та направлення документів до суду про позбавлення батьківських прав обох батьків малолітньої дитини. Після проведеної перевірки, з'ясувалося, що батько дитини нічого не знав про поведінку матері, жив окремо, платив на утримання дитини аліменти. Службою по справах дітей проведено акт обслідування житлових умов ОСОБА_1, з'ясовано, що він офіційно працює, має сім'ю, постійне місце проживання, нерухоме майно на праві власності. За місцем проживання та роботи ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно, тому орган опіки не заперечував, щоб дитина проживала разом з батьком. Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місце проживання дитини разом з ним, зазначила, що це питання не розглядалося на засіданні, оскільки було надано позитивний висновок щодо позбавлення батьківських прав матері дитини, і в разі задоволення позову, дитина відповідно до закону, буде проживати разом з батьком, а тому у разі задоволення позову про позбавлення матері батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, дівчинка залишається проживати з батьком, тому що він є її законним представником, батьківських прав не позбавлений, а тому приймати окреме рішення у цій частині позову не має необхідності.

В судому засіданні представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради висновок органу опіки та піклування підтримала, просила прийняти рішення яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, вирішувати питання щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком вважала недоцільним.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 743, в графі Батьки записано: Батько: ОСОБА_1, Мати: ОСОБА_2.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що разом з відповідачкою не проживав, сумісне господарство та сімейний побут не вів, але приймав участь у вихованні дитини, а саме: переказував на адресу відповідачки грошові кошти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується квитанціями про електронний переказ ОД УДППЗ «Укрпошта»: від 10.06.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 22.07.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 19.08.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 30.09.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 21.10.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 25.11.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 30.12.2013 року у сумі 400,00 гривень; від 28.01.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 10.02.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 29.03.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 05.04.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.05.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 16.06.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.07.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 18.08.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 08.09.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 07.10.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 10.11.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 08.12.2014 року у сумі 400,00 гривень; від 12.01.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 09.02.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 16.03.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 12.09.2015 року у сумі 400,00 гривень; від 11.10.2015 року у сумі 400,00 гривень.

З листа слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області на ім'я начальника територіального відділу служби у справах дітей ОМР Київського району м. Одеси від 21.05.2015 року вбачається, що в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області знаходились матеріали кримінального провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР за № 0000701 від 28.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.156, ч.ч. 1,4,5 ст.301, ч.1 ст.302 КК України, що вчинені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, 24.04.2015 року Біляївським районним судом Одеської області ОСОБА_5 за вчинення зазначених кримінальних правопорушень засуджено до позбавлення волі на строк шість років. Під час проведення досудового розслідування № 0000701 від 28.06.2014, встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її рідною матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. По даному факту є окреме провадження № 0000114 від 16.02.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

З клопотання в.о. директора КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» № 805 від 10.07.2015 року на ім'я Начальника служби у справах дітей ОМР щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні дочки ОСОБА_4 вбачається, що в КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» знаходиться ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина поступила в центр 07.11.2014 року по акту СКМСД Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Мати дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_5 (біологічний батько ОСОБА_10), будучи знайомим з ОСОБА_2, яка є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, 2007 року народження, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив відносно малолітньої розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, свої дії гр. ОСОБА_5 фіксував на цифровий носій. Усе це відбувалося на протязі тривалого часу, в той час, коли гр. ОСОБА_2 приїжджала з дочкою до нього в гості за адресою: АДРЕСА_3. Гр. ОСОБА_2 там вживала алкогольні напої та з її слів вона не бачила розбещення відносно її дочки. Дитина поступила в притулок в емоційному стресі, зміни настрою, плач. Від спілкування з дорослими відмовлялася. Адміністрація КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» клопоче про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1979 року народження відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2014 року, о/у СК МДД Київського РВ ОМУ ГУМВС майор міліції Стешенко С.Л., в рамках кримінального провадження № від 28.06.2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України у присутності понятих, представника служби у справах дітей, склали Акт про те, що 07.11.2014 року об 14 годині 39 хвилин, була виявлена дитина: АДРЕСА_4. Прикмети дитини: на вигляд 7-8 років, волосся коротке світле, очі карі, зріст 120-122 см. Дитина доставлена до КУ « Притулок №1» для дітей.

З характеристики вихованки КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської Ради Одеської області», складеної психологом Центру вбачається, що в цілому за час перебування в Центрі емоційний стан дитини стабілізований, поведінка стабільна - відсутні конфлікти, емоційні зриви відбуваються рідко, дівчинка оптимістична, життєрадісна. Основна психо коррекційна робота направлена на подолання наслідків психо травмуючої ситуації (насильство в сім'ї), допомогу у адаптації у колективі, виробітку навиків, компенсуючих недоліки розвитку пізнавальної сфери.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 23.10.2015 року № 3552/01-20 про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Орган опіки та піклування обґрунтовував свій висновок тим, що згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.11.2014 року, який складено о/у ВКМСД Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, в рамках кримінального провадження № 0000701 від 28.06.2014 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України у присутності понятих та головного спеціаліста ТВ ССД ОМР у Київському районі м. Одеси, була виявлена дитина та доставлена до КУ «Притулок №1». Мати малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за вищевказаною адресою, в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_5, будучи знайомим з матір'ю дитини - ОСОБА_2, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив відносно малолітньої розпусні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, свої дії гр. ОСОБА_5 фіксував на цифровий носій. Усе це відбувалося на протязі тривалого часу, в той час, коли гр. ОСОБА_2 приїжджала з дочкою до нього в гості за адресою: АДРЕСА_3. Гр. ОСОБА_2 там вживала алкогольні напої та з її слів вона не бачила розбещення відносно її дочки. В рамках кримінального провадження, під час проведення слідчих дій, а саме під час допиту малолітньої ОСОБА_4, в якості потерпілої, за участю співробітників територіального відділу служби у справах дітей ОМР Київського району м. Одеси, встановлено, що на протязі тривалого часу з боку гр. ОСОБА_5 скоювалися розпусні дії сексуального характеру, а саме те, що з боку матері малолітньої дитини - ОСОБА_2 не виконувалися встановлені законом обов'язки по догляду за дитиною та її донька опинилася в складному середовищі, що призвели до її тяжкого морального стану та вчинення злочину щодо неї. Враховуючи вищевикладене було прийнято рішення помістити малолітню до КУ «Притулок №1», де за дитиною ведеться постійний догляд з боку працівників закладу та медичних працівників. КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» клопоче про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1979 року народження відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними СУ ГУ МВС України в Одеській області, проведення досудового розслідування № 0000701 від 28.06.2014, встановлені факти причетності до вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її рідною матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. По даному факту є окреме провадження № 0000114 від 16.02.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Батьком малолітньої дитини - ОСОБА_1 в свідоцтві про народження дитини записаний до ст. 126 СК України. Гр. ОСОБА_2 була присутня на засідання ради опіки та піклування та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року, який набрав законної сили 22.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а саме за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи - матір'ю. ОСОБА_2 призначено їй покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. У відповідності зі ст. 75 КК України звільнено засуджену від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. У відповідності зі ст. 76 КК України покладено на засуджену обов'язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з'являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2016 року, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін. Як вбачається з ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.12.2016 року, суд апеляційної інстанції залишаючи в силі вирок суду першої інстанції врахував, що потерпіла у теперішній час проживає з батьком - ОСОБА_1, тобто вона ізольована від обвинуваченої, і обґрунтовано звільнив її від відбування покарання з випробуванням з покладанням відповідних обов'язків в період іспитового строку.

З мотивувальної частини вирокуБіляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року вбачається, що в судовому засіданні допитана експерт ОСОБА_12, яка пояснила, що висновки судових психіатричних експертиз підтверджують, що потерпіла ОСОБА_4 під час описаних подій знаходилася у безпорадному стані, вона не здатна була усвідомлювати і передбачати наслідки кримінальних ситуацій. Досліджувана ситуація була для дитини психотравматичною, вплинула на її психіку, рівень міжособистих контактів, ставлення до оточуючих. Також пояснила, що всі діти схильні до фантазування, проте є речі, які вони не можуть вигадати, що з нею робили, вона не може вигадати, що їй було боляче. Все, про що розповідала дівчинка, свідчить про те, що вона сприймала це особисто, як норму і це відбувалося з нею не раз і не два, а систематично, на протязі тривалого часу. Крім того, експерт пояснила, що відставання у психічному розвитку ОСОБА_4, про що вказано у висновках, пов'язано не з патологіями розумового розвитку, а з психо-соціальним фактором, дефіцитом материнського тепла, базовим дефіцитом. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної - вона характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину (2015 року народження), також враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 у теперішній час проживає з батьком ОСОБА_1, тобто вона ізольована від матері, суд вважав, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Згідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повно загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний заклад або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При зверненні до суду ОСОБА_1 посилався на те, що його вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав пов'язані з тим, що вона визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи матір'ю, що є однією з підстав позбавлення батьківських прав.

Як вбачається з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, і свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

З урахуванням вимог закону, роз'яснень Постанови Пленуму, суд перевіряв докази, що зібрані по справі, щодо доцільності застосування до відповідачки ОСОБА_2 крайньої міри, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4.

В судовому засіданні з боку сторони відповідачки допитані свідки - ОСОБА_13 - вихователь школи-інтернату № 88, яка розповіла суду, що ОСОБА_4 відвідувала школу-інтернат тоді коли проживала разом з матір'ю. На сьогоднішній день дівчинка проживає з батьком та також навчається у школі-інтернаті № 88. Свідок пояснила, що коли дитина проживала разом з відповідачкою вона була доглянута, мати та бабуся постійно відвідували школу, цікавилися дівчинкою. На сьогоднішній день дитина проживає з батьком, який також добре за нею доглядає, однак вихователь вважає, що дитині потрібні як батько так і матір.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що раніше мешкав по сусідству з відповідачкою по справі ОСОБА_2, саме й той період коли з нею проживала дочка ОСОБА_4. Свідок охарактеризував відповідачку як відповідальну людину, яка дбала та піклувалася про свою дитину.

Заперечуючи проти задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, стороною відповідачки суду надано наступні документи: характеристика на мешканця ділянки № 4 КП ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_2, підписану начальником ділянки № 4 Кравчук Г.А., майстром ділянки № 4 Куртевою В.В., з якої вбачається, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання: АДРЕСА_1; характеристика підписана директором школи-інтернату № 88 Мельниченко М.В. та вихователем ОСОБА_17, в якій вказується, що ОСОБА_4 поступила у школу - інтернат № 88 -01.09.2013 року, дівчинка приходить до школи завжди чиста,охайна,доглянута. Мати належним чином приділяє дочці увагу, приймає участь у виховному процесі; заяви - характеристики мешканців будинків АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6, які позитивно характеризують дитину - ОСОБА_4 та і її матір - ОСОБА_2. Суд, проаналізувавши покази свідків, письмові документи надані стороною відповідачки, приймає ці докази до уваги та оцінює у взаємозв'язку разом з іншими об'єктивними доказами по справі. Окрім цього суду звертає увагу, що у характеристиках з місця проживання ОСОБА_2 та зі школи-інтернату, відсутні дати складання цих документів. Суд, приймаючи рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_4 враховує, що головною метою позбавлення батьківських прав при вирішення цієї справи є захист саме інтересів дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас - санкція за протиправну винну поведінку.

Аналіз письмових документів, перелічених вище у мотивувальній частині рішення, зокрема вироку суду у відношенні ОСОБА_5, засудженого за ч.2 ст.156,ч.1,4,5, ст.301 ч.1, ст.302 КК України, яким встановлено, що на протязі тривалого часу з боку ОСОБА_5 скоювалися розпусті дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_4, в момент коли вони приїжджала разом з матір'ю до нього в гості, та ОСОБА_2 у цей момент вживала спиртні напої та не бачила розбещення відносно її доньки, підтверджує, що збоку матері малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не виконувалися встановлені законом обов'язки по догляду за дитиною та її донька опинилася в складному середовищі, що призвело до її тяжкого морального стану та вчинення злочину щодо неї. Окрім цього, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року, який набрав законної сили 22.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а саме за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи матір'ю. Отже позбавлення відповідачки батьківських прав наданий момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим способом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, як того вимагає ст. 150 СК України.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з ним - батьком ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.

В судому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами, що знаходяться у справі, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом з батьком, саме батько дитини взяв на себе всі турботи з догляду за дитиною, її харчуванням, лікуванням, з урахуванням хвороби, інтелектуальним розвитком, формуванням дитини як особистості. В матеріалах справи зібрані докази того, що доглядом за дитиною на теперішній час займається батько - ОСОБА_1 і цей підтверджується документами, зокрема: заявою ОСОБА_1 на ім'я начальника служби по справам дітей ОМР від 04.12.2015 року, згідно з якою ОСОБА_1 просить дозволу забрати свою доньку - ОСОБА_4 з центра соціально-психологічної реабілітації дітей; лист начальника служби у справах дітей ОМР на ім'я директора КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ОМР Одеської області» від 18.12.2015 року, згідно якого Служба у справах дітей ОМР надає дозвіл на повернення малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання батькові ОСОБА_1.

Як вбачається з характеристики, виданої на вантажника ПП «ОСОБА_19» ОСОБА_1, позивач працює на підприємстві з грудня 2015 року,характеризується виключно позитивно. Довідка про доходи підтверджує дохід ОСОБА_1 на посаді вантажника ПП «ОСОБА_19» за період з 01.12.2015 року по 31.01.2016 року склав - 3600 гривень. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ОМБТІ та РОН» ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ? частка квартири АДРЕСА_2. Довідками з КУ «Міський психіатричній диспансер» підтверджено, що ОСОБА_1 на обліку не перебуває. Характеристикою з місця проживання ОСОБА_1, підтверджується, що позивач характеризується позитивно, як порядна та неконфліктна людина. Як вбачається з листа Служби по справах дітей Одеської міської ради на адресу Директора КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації», Служба по справах дітей надає дозвіл на повернення малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання батькові, ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.ч.5,6,ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаний в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Представник органу опіки та піклування в судому засіданні пояснив суду, що органом опіки не розглядалося питання щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, тому що є висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно матері. З цих підстав розгляд питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком взагалі не виносився на засідання, розгляд цього питання ніхто не ініціював. Представник третьої особи звернула увагу суду, що у разі задоволення позову, дитину матері ніколи не передадуть. Позивач не позбавлений батьківських прав, а тому дитина має проживати тільки з ним, і за таких обставин рішення суду про визначення місця проживання разом з батьком не потрібне.

Таким чином, проаналізувавши доводи сторін, письмові докази по справі, з врахуванням задоволення позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4, суд прийшов до висновку, що місце проживання малолітньої ОСОБА_4 ще у грудні 2015 року визначено разом з батьком у встановленому законом порядку, дитина проживає разом з позивачем, відповідачка у судовому засіданні не заявляла зустрічних вимог про визначення місця проживання дитини разом з нею, що свідчить про відсутність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини. Відсутність спору є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164, 161, 165 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в десятиденний термін. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення, мають право на його оскарження в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: