Справа № 189/1844/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.03.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ОСОБА_2 видав їй розписку та не виконує своїх боргових обовязків щодо погашення боргу перед нею в сумі 45844,70 грн.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 з позовними вимогами згодний в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно наявного оригіналу розписки від 22.02.2017 року ОСОБА_2 зобовязався суму в розмірі 45844 грн. 70 коп. сплатити ОСОБА_1 за першою вимогою (а.с. 29).

Матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 45844,70 грн., хоча ОСОБА_1 з 09.12.2016 року вимагала повернення їй цієї суми коштів, про що свідчить подана до суду позовна заява.

Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу виконання договору позики, які регулюються ст.ст. 1047,1049 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повернення боргу за розпискою відповідачем суду не надано, розписка відповідача знаходилась у позивача, що свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача за договором позики.

Відповідно до ст. 84, 88 ЦПК з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судові витрати в розмірі 551,20 грн., сплачені останньою при подачі позовної заяви.

Керуючись ст. 1049 Цивільного кодексу України, ст. 11, 88, 174 ч.4, 208, 209, 213, 214, 215, 292, 294, 296 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 45844,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів.

Суддя: К.С. Лукінова