АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Чех Н.А.
№22-ц/796/3488/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №755/9980/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет ЮліїМихайлівни, стягувач: ОСОБА_3, боржник: ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати протиправними дії державного виконавця Шеремет Ю.М. та зобов'язати скасувати Акт опису й арешту майна від 16. 06.2016 року.

В мотивування вимог посилалася на те, що вона із ОСОБА_4 з червня 2010 року до 30.04.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. З квітня 2014 року не проживали однією сім'єю, не вели спільного господарства, не підтримували шлюбних відносин, у ОСОБА_4 є нова сім'я, він змінив місце проживання. Шлюб між ними було розірвано.

В період спільного проживання була придбана квартира АДРЕСА_1. На придбання квартири були використані як кошти подружжя, так і її особисті кошти, що підтверджується судовим рішенням по справі № 755/4173/15-ц. На даний час у ОСОБА_4 наявні боргові зобов'язання по виконавчому провадженню № 48454047. Державний виконавець звертався до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 та отримав відмову.

16.06.2016 року за відсутності дозволу суду державний виконавець Шеремет Ю.М. та невідомі особи у кількості 7 осіб здійснили примусове проникнення до вказаної квартири та склали Акт опису й арешту майна на всю квартиру в цілому. Крім того, повідомлено про передачу квартири на прилюдні торги. За час проживання із ОСОБА_4 їй не було відомо про його борги перед іншими особами, оскільки він отримував кошти на розвиток бізнесу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року у задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що предметом скарги є неправомірність дій державного виконавця, яка полягає у незаконному примусовому проникненні до її житла та незаконному складенні акту опису і арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_2.

Вказана квартира придбана нею та колишнім чоловіком ОСОБА_4 під час фактичних шлюбних відносин, що підтверджено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року по справі № 755/4173/15-ц, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з червня 2010 року по 30 квітня 2013 року (квартира була придбана у 2011 році).

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року №755/4173/15-ц встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю, а також факт перебування вказаної квартири у як у спільній умісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6, та частково у особистій власності ОСОБА_7

Свідоцтво про право власності на дану квартиру під час її придбання було оформлено тільки на ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_1 на той момент перебувала у стані вагітності і не мала фізичної можливості брати участь у відповідній процедурі оформлення.

Судом безпідставно проігноровано та не взято до уваги докази незаконного примусового проникнення до квартири скаржника ОСОБА_1 державного виконавця Шеремет Ю.М.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з її недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває на виконанні зведене виконавче провадження у відношенні ОСОБА_4. Стягувачами є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_4 на праві приватної власності зареєстрована ціла квартира АДРЕСА_1 .

16.06.2016 року в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем Шеремет Ю.М. складено Акт опису й арешту майна, яким накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3. При складанні Акту були присутні представник стягувача, ОСОБА_1 та головний державний виконавець Телявський A.M.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою (ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, державні виконавці зобов`язані здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, чинній на час проведення виконавчих дій) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує, зокрема, про необхідність боржнику самостійно виконати рішення в строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами виконання судових рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В силу положень ст.52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2015 у справі №755/10680/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 79,78/100 часток квартири АДРЕСА_4; визнано право власності за ОСОБА_1 на 10, 11/100 часток квартири АДРЕСА_4; визнано право власності за ОСОБА_4 на 10,11/100 часток квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016 у справі №22- ц/796/4108/2016 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року скасоване та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особистої власності та розподіл спільного майна подружжя відмовлено.

Доводи скаржниці про примусове проникнення до її власного житла без дозволу суду не знайшли свого підтвердження , оскільки факту проникнення до житла та чинення спротиву щодо входження державного виконавця судом не встановлено , як і відсутні докази належності спірного житла скаржниці на праві власності. Наразі, підписуючи акт опису й арешту майна, ОСОБА_9 не вказувала про неправомірність дій щодо входження до житла державного виконавця, проте , зазначала про належність цієї квартири їй на праві власності. Наразі, вказані обставини не свідчать про незаконність дій державного виконавця.

Отже, дії державного виконавця є законними, і будь-яких порушень прав скаржника апеляційною інстанцією не встановлено, оскільки на підставі свідоцтва квартира належить лише боржнику ОСОБА_4

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді