Справа № 357/2322/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом йому та відповідачу належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. Відповідач позбавляє позивача можливості користуватися своєю часткою у вказаній квартирі, тому ОСОБА_1 просить суд вселити його у цю квартиру.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що не визнає право позивача на 1/2 частки у спірній квартирі оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2010 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні за ним права власності на частину вказаної квартири.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, які вони отримали в порядку спадкування від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2010 року у справі №2-9581 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, в якому суд вирішив внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, виданого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. 15.04.2008 року на ім'я ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №2-1396, визнавши спадкоємцем 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 В частині позову щодо визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 27 грудня 2010 року.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з висновку Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 16 грудня 2016 року, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5 09 грудня 2016 року намагались потрапити до спірної квартири, однак ОСОБА_2 їх до квартири не допустив. Допитати ОСОБА_2 по даному факту, не вдалося, так як, двері співробітникам поліції він не відчинив. З приводу вирішення спірних питань ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду.

В судовому засідання відповідач визнав, що він чинить позивачу перешкоди у користування частиною квартири так як, не визнає його право власності на 1/2 частину квартири.

З огляду на це, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частини спірної квартири. Заперечуючи право позивача на частку у спірній квартирі, відповідач посилається на те, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у своєму рішенні від 17 грудня 2010 року відмовив ОСОБА_1 у визнанні за ним права власності на 1/2 частину у спірній квартирі.

Однак, суд не може погодитись з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ухваленому 17 грудня 2010 року рішенні (справа №2-9581) Білоцерківський міськрайонний суд Київської області вказав, що згідно нормами діючого законодавства, при внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. А тому суд вважав, що в частині позову про визнання за позивачем (ОСОБА_1) права власності на 1/2 частину спірної квартири належить відмовити, оскільки він не позбавлений можливості вирішити це питання у визначеному законодавством порядку.

У вказаному рішенні суд вирішив внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 визнавши спадкоємцем 1/2 частини квартири ОСОБА_1

З огляду на те, що в наслідок такого рішення суду ОСОБА_1 отримав можливість реалізувати свої спадкові права щодо зазначеної квартири через органи нотаріату, визнання за ним права власності на частин квартири в судовому порядку не вимагалося.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не визнає право позивача на спірну частину квартири та чинить йому перешкоди у користуванні своєю власністю, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_1 щодо вселення його у дану квартиру.

Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 319, 356, 358,386, 391,640 ЦК України, ст.ст.10,11,60,61,88, 209-218 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Кошель