Справа № 133/362/17
Рішення

Іменем України

18 травня 2017 року

Козятинський міськрайсуд Вінницької області

В складі: головуючого - судді: Проця В.А.

при секретарі Гаврилюк О.Г.

з участю адвоката Рябчинського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині справу за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Пляхівське» с. Пляхова, Козятинського району про визнання недійсним договору оренди земелі,-

Встановив:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ФГ «Пляхівське» с. Пляхова, Козятинського району про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею - 3, 4040 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на території Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_1 від 25.01.2017 р.

З даного Витягу йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка перебуває в оренді у ФГ «Пляхівське», с. Пляхова Козятинського району з 26.10.2015 р., строком на 10 років, відповідно до договору оренди землі від 12 вересня 2015 року.

Вважає, що вищевказаний договір оренди землі, який укладений 12 вересня 2015 року між ним та ФГ «Пляхівське», с. Пляхова Козятинського району та зареєстрований у Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції 26 жовтня 2015 року є недійсним, оскільки даний договір він не підписував, згоди чи доручення на його підписання він нікому не давав, оскільки було відсутнє його вільне волевиявлення, як учасника правочину.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Рябчинський О.Ю. позов свого довірителя підтримав і підтвердив обставини викладенні в ньому.

Представник відповідача - ФГ «Пляхівське», с. Пляхова Козятинського району Шмирко Я.П. в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що позивачу було відомо про даний договір, оскільки останній на протязі 2015-2016 років одержував орендну плату, що свідчить про те, що він схвалив виконання спірного договору оренди належної йому земельної ділянки, а тому, в позові слід відмовити.

Заслухавши представників сторін, свідків, давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, площею - 3, 4040 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на території Пляхівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_1 від 25.01.2017 р.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що належна позивачу земельна ділянка перебуває в оренді у ФГ «Пляхівське», с. Пляхова Козятинського району з 26.10.2015 р., строком на 10 років, відповідно до договору оренди землі від 12 вересня 2015 року.

Суд вважає, що договір оренди землі, який укладений 12 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ФГ «Пляхівське», с. Пляхова Козятинського району та зареєстрований у Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції 26 жовтня 2015 року є недійсним, оскільки даний договір позивач не підписував, згоди чи доручення своїй дочці - ОСОБА_5 на його підписання він не давав, тобто, було відсутнє його вільне волевиявлення, як учасника правочину.

Даний факт в судовому засіданні підтвердили і свідки ОСОБА_5, яка вказала, що договір оренди землі та акт прийому-передачі підписувала вона, хоча батько їй доручення для цього не давав, а вчинила вона так, оскільки з адміністрації фермерського господарства телефонували з метою продовження попереднього договору оренди належної батьку землі.

Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснила, що з приводу укладення договору оренди землі належної ОСОБА_2 приходила його дочка, будь-яких доручень на представництво інтересів батька вона не надавала.

Укладення та реєстрація вищезазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

У відповідності з приписами ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно вимог ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно - правовий договір про відчуження права оренди.

В зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що наявні підстави для визнання договору оренди землі від 12 вересня 2015 року недійсним, відповідно до приписів ст. 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК країни є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

В порушення вимог ст. 203 ЦК України, договір оренди землі від 12 вересня 2015 року позивачем не підписувався, укладення цього договору не відповідає внутрішній волі та вільному волевиявленню позивача, як учасника, зазначеного правочину.

Відповідно до ст. 216 ч. 1 п. 2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі не можливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 15 ч. 2 п. 2, 16 Закону України «Про оренду землі», ст. 124 ч. 4 Земельного кодексу України, ст.ст. 203 ч. 3, 215, 216 ч. 1 п. 2 ЦК України, ст. ст. 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 12 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Пляхівське» с. Пляхова, Козятинського району, зареєстрований у Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції 26 жовтня 2015 року.

Стягнути з Фермерського господарства «Пляхівське» с. Пляхова, Козятинського району на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Повне рішення буде виготовлене на протязі п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайсуд з дня проголошення рішення.

Суддя: (підпис)

Згідно оригіналу.

Суддя:

Секретар:

Дата документу 18.05.2017