Єдиний унікальний номер 226/1174/17 Номер провадження 22-ц/775/1652/2017
Головуючий в 1 інстанції Салькова В.С.
Категорія 27 Доповідач: Груіцька Л.О.,
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Новосьолової Г.Г.,Новосядлої В.М.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на ухвалу судді Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто позивачу на підст аві ст.ст. 109,121 ЦПК України.

З вказаною ухвалою судді не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції, не вірно застосував норму процесуального права. Надаючи правову оцінку відповіді відділу ведення реєстру Териториальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради не врахував, що нею не встановлене нове зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином(а.с.28,29 ). Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» суду надало заяву про розгляд справи у їх відсутність( а.с.32).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, з такого.

Повертаючи позивачеві позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції послався на норму статті 109 ЦПК України та виходив з того, що відомості щодо місця проживання ОСОБА_2 у м. Мирнограді відсутні.

Проте погодитися з такими рішенням судді неможливе, оскільки воно прийняте з порушенняи норм процесуального права з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до статті 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції Законів України від 02.09.2014 р. № 1673-VII, від 10.12.2015 р. N 888-VIII):

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце перебування - довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

реєстрація - внесення інформації, зокрема, до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказав місце проживання ОСОБА_2 на підставі копії паспорту та заяви на отримання кредиту, де місцем проживання ОСОБА_2 є м. Димитров, вул. Пушкіна,71.

З цих підстав заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив вимоги частини 9 ст. 110 ЦПК України, відповідно до якої позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання, оскільки останнім відомим місцем реєстрації відповідача є місто Димитров Донецької області, вул. Пушкіна, буд. №71, що підтверджується копією паспорта відповідачки та відомостями, які знаходяться у заяві на отримання кредиту.

Відповідно до частини 3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

З матеріалів справи вбачається, що судом не встановлене інше ніж зазначене в позовній заяві, місце проживання відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до статті 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 4 частини 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, суд не встановивши місце проживання відповідачки при наявності відомостей, щодо останнього відомого зареєстрованого її місця проживання, дійшов до неправильного висновку про непідсудність справи за позовом ПАТ ОСОБА_1 «Приват Банк» Димитровському міському суду Донецької області, чим порушив порядок, встановлений для його вирішення, що відповідно до ч.1 п.3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанці.

Крім того, слід зазначити, що, постановивши оскаржувану ухвалу на порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя фактично позбавив позивача права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи, що судом було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, то ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», задовольнити.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.О. Груіцька

Судді: Г.Г. Новосьолова

ОСОБА_3