Справа № 523/2487/17
Провадження №2/523/2417/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеський Ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування завод «Продмаш» про визнання права власності,-

Встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Одеський Ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування завод «Продмаш» про визнання за ОСОБА_1 права власності на 26/100 частин домоволодіння по вулиці Курській № 70а, в м.Одесі, яка складається: із житлового будинку літ.А примішення: 1-1 тамбур - 1,4 кв.м., 1-2 прихожа - 10,4 кв.м., 1-3 коридор -3,1 кв.м. 1-4 санвузол - 3,9кв.м., 1-5 кухня-їдальня - 16,6кв.м., 1-6 коридор - 7,8кв.м., 1-7 житлова - 10,0кв.м., 1-8 коридор - 3,1кв.м., 1-9 житлова - 16,9кв.м., 1-10 веранда - 9,2кв.м., 1-11 кухня - 90,кв.м., 1-12 санвузол - 2,9кв.м., 1-13 коридор - 3,6 кв.м., загальною площею 97,9кв.м., житловою плошею 26,9кв.м., ? частини надвірної споруди літ.Д сарай 11,97кв.м.

Обґрунтовують свої вимоги тим, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати свого народження, з 80-х років.

Все життя позивачі проживають у зазначеній квартирі, підтримують її в належному стані, здійснюють ремонтні роботи, сплачують всі комунальні послуги. Фактично та відкрито володіють та користуються квартирою та належними до неї господарськими спорудами більше 30-ти років.

Зазначена квартира із належними до неї господарськими спорудами належить Одеському заводу «Продмаш» відповідно до Реєстраційного посвідчення на домоволодіння № 70а по вулиці Курській в м.Одесі від 20.05.1991р., яке видане Одеським міським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення Виконкому Суворовської районної ради народних депутатів за №234 від 19.04.1991р.

Одеський завод «Продмаш» відмовляється передати позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 частину домоволодіння № 70а по вулиці Курській в м.Одесі (квартиру № 1 із належними господарськими спорудами) у власність, у звязку із чим позивачі змушені звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Відповідно до письмової довідки за № 3 від 17.01.2017р., у квартирі АДРЕСА_1 проживають постійно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та належним чином зареєстровані.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ПП «Одеське БТІ» станом на 19.01.2017р., загальна площа квартири складає 97,9кв.м. житлова - 26,9 кв.м. Крім того, у сумісному користуванні перебуває надвірна споруда сарай літ.Д - 11,97 кв.м. Квартира № 1 зазначеного будинку складає 26/100 частин домоволодіння (згідно розрахунку долі, виготовленому КП «Одеське БТІ»).

Відповідно до Висновку про вартість обєкта оцінки, виготовленого ТОВ «Український центр експертної оцінки майна», ринкова (оціночна) вартість квартири № 1, яка складає 26/100 домоволодіння № 70а по вулиці Курській в м.Одесі, складає 147 437 гривень.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що відповідно до письмової довідки ПП «Віта-Аобут» №3 від 17.01.2017 року, в квартирі АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані: позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, син позивача ОСОБА_3 (а.с.8);

Судом встановлено,про те, що при вселені позивачів у спірне житлове приміщення ними був порушений порядок вселення.

Згідно зі ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної ради видає громадянинові ордер, який є підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 вселилися у вказане житлове приміщення без законних для цього підстав не маючи ордеру, не знаходячись на квартирному обліку або на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, тобто вселились в житлове приміщення з порушенням встановленого ЖК України порядку, незаконно.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтовують свої вимоги тим, що більше десяти років відкрито володіють чужим майном - квартирою №1 будинку №70а по вулиці Курська в м.Одесі.

При цьому доказів перебування спірної квартири у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, як і доказів користування і володіння квартирою та її утримання суду не надано, також не надані банківські квитанції на ім'я позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про сплату комунальних послуг з 1980 го року по теперішній час.

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

При таких обставинах, суд не вбачає таких обов'язкових ознак, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, як правомірність та добросовісність набуття майна, що є чужою річчю.

Судом встановлено, про те, що спірна квартира АДРЕСА_2, розташована на земельній ділянці - є житловим будинком, відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ПП «Одеське БТІ» від 19.01.2017 року, домоволодіння № 70а по вулиці Курській в м.Одесі складається: з літ.А житловий будинок; літ.Д сарай; літ.Е душ; літ.Ж літня кухня; літ.И сарай; літ.Л літня кухня; літ.І цистерна; ІІ,ІІІ мостіння, №1-9 огорожа. Житловий будинок літ.А. складається: квартира №1, загальною площею 97,9 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м; квартира №2, загальною площею 98,1 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м; квартира №3, загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м; квартира №4, загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м; (а.с.9-13);

Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи про те, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів за №234 від 19.04.1991 року « Про правову реєстрацію в КП ОМБТИ будинків заводу « Продмаш» вирішили зареєструвати будинки які розташовані у м.Одесі по вул.Курська №70-а, які розташовані на земельній ділянці, власником якої є Територіальна громада в особі Одеської міської ради, яка позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 у власність чи користування не виділялася.

Відповідно до письмової довідки ПП «Одеське БТІ» про розрахунок долі, квартира АДРЕСА_3 складає 26/100 частин домоволодіння в цілому (а.с.14);.

Відповідно до Висновку про вартість обєкта оцінки, виготовленого ТОВ «Український центр експертної оцінки майна», ринкова (оціночна) вартість квартири № 1, яка складає 26/100 домоволодіння № 70а по вулиці Курській в м.Одесі, складає 147 437,00грн. (а.с.17);

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України, тобто наявність законного об'єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння.

Згідно п.п. 9, 11, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено про те, що оскільки користуючись квартирою, яка не є власністю позивачів, позивачі були обізнані про її власника, їх володіння спірним майном не можна вважати добросовісним.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, про те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не надали суду письмових доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає про те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не довели суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 328, 346, 373 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеський Ордена «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування завод «Продмаш» про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя Аліна С.С.