Справа № 450/2172/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/757/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", , заборгованість за кредитним договором у розмірі 33017,44 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 330,17 грн.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що жодних доказів про те, що вона отримала від банку 14.02.2011 року кредитні кошти в сумі 25000,00 грн., немає. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що 14.04.2011 року відповідач оформила у ПАТ КБ "ПриватБанк" тільки анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з метою оформлення та отримання платіжної картки "Універсальна" із зазначенням бажаного кредитного ліміту за кредитною карткою "Кредитка Універсальна" в розмірі 1200,00 грн. та підписала Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" 30 днів пільгового періоду по договору SAMDN5120, а не по договору б/н від 14.02.2011 року. Звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем за період з 21.02.2013 року по 30.05.2014 року, а відтак, заборгованість виникла в період з 24.03.2013 року за межами дії платіжної картки, що оформлена згідно заяви від 14.02.2011 року. У матеріалах справи відсутні докази про термін дії кредитного договору, продовження строку дії кредитного договору, а також про те, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжувала нею користуватися, або отримувала у ПАТ КБ "ПриватБанк" нову кредитну картку, а також наявність грошових коштів на картковому рахунку. Крім цього, на думку апелянта, позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Просить рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги та не вбачає підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 60 ЦПК України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі кредитного договору відповідачу надано кошти в сумі 25000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, ці обставини підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви. В свою чергу, власні зобов'язання за договором відповідач не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 33017,44 грн., яку суд стягнув в користь позивача.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає зазначеним вище вимогам закону. Статтею 11 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні, зокрема, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, то починаючи з 14.02.2011р. ОСОБА_2 було відомо, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_2 зобов'язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua Таким чином, договір укладений відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до зазначених Умов та Правил надання банківських. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання його умов, а саме: банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку. При укладенні вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку. За своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. (ч. 1 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом на анкеті-заяві ОСОБА_2 засвідчила факт укладення з Банком договору банківського обслуговування та взяла на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою ОСОБА_2 щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи вказаний пункт договору Банк 27.04.2013 року встановив кредитний ліміт у розмірі 25000 грн. Користування вказаним кредитним лімітом та його часткове погашення ОСОБА_2, підтверджується розрахунком заборгованості та розгорнутою випискою по особовому рахунку, що знаходяться в матеріалах справи. Так, з виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_2 здійснені неодноразові часткові погашення по кредитному договору, зокрема: 24.04.2013р. - 1800грн.; 25.04.2013р. - 150грн.; 25.06.2013р. - 3300грн.; 26.09.2013р. - 1600грн.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 утворилася заборгованість в сумі 33017,44 грн., яка складається з: 24342,91 грн. - заборгованість за кредитом; 6076,08 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 550,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), 15848,45 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що в момент укладення договору банківського обслуговування ОСОБА_2 не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в т.ч. з умовами кредитування, оскільки такі твердження спростовуються її особистим підписом на заяві-анкеті від 14.02.2011, яким вона засвідчила своє ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Своїм підписом на заяві ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку http://privatbank.ua. Необхідно зазначити, що текст Умов та Правил надання банківських послуг розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в т.ч. і для ОСОБА_2

Апелянтом не спростовано розрахунок заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи.

Отримання і користування ОСОБА_2 кредитним лімітом у розмірі 25000грн. підтверджується випискою по рахунку. Кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Нормативне регулювання в Україні правовідносин із використанням спеціальних платіжних засобів - платіжних карт, регулюється, зокрема, наступними правовими актами: Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" , Законом України "Про банки і банківську діяльність", Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», іншими законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Сучасний стан економіки та розвиток фінансової системи вимагає інших (не паперових) підтверджень видачі кредитних коштів. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: "Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань", "Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо".

Таким чином, ПриватБанком надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором. Наведене спростовує твердження апелянтки про ненадання належного та допустимого доказу про отримання нею кредитного ліміту у розмірі 25000 грн.

Апелянтом не надано докази того, що кошти у розмірі 25000грн. внесені особисто нею на рахунок. Як підтверджується роздруківкою робочої сторінки програмного комплексу Банку за яким ведеться облік відкритих ОСОБА_2 карткових рахунків по картці " Універсальна Gold", то цій картці присвоєно референс договору № SAMDN6424. Копія роздруківки знаходиться в матеріалах справи. Під цей референс договору ОСОБА_2 отримано в користування карти: НОМЕР_2 - строк дії картки 12/16; НОМЕР_3 - строк дії картки 08/15; НОМЕР_4 - строк дії картки 01/15, що свідчить про одночасне використання ОСОБА_2 трьох карток за одним договором. Наведене підтверджується розгорнутою роздруківкою референсу договору робочої сторінки програмного комплексу Банку, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Отже, з наведеного вбачається, що на день пред'явлення позову строк дії карток не закінчився, а тому позов Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості пред'явлений в межах строк передбаченого ст. 257 ЦК України.

Безпідставним та ні чим не обґрунтованим є твердження апелянтки про неврахування судом першої інстанції позиції Вищого спеціалізованого суду України при скасуванні рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.11.2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17.02.2015 року.

Скасовуючи вказані рішення Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ однією із підстав зазначив правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19.03.2014 року у справі 6-14цс14. В цій правовій позиції зазначено зокрема, що перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати червового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Як вбачається з прінт-скрін робочої сторінки програмного комплексу Банку, 20.02.2013 року ОСОБА_2 отримала картку з новим строком дії. 21.02.2013 року їй був встановлений кредитний ліміт у розмірі 25000грн., яким вона користувалась протягом всього 2013 року здійснюючи зняття готівки та поповнення такою карткового рахунку. Дана обставина підтверджується випискою по рахунку, яка знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду України та отримання ОСОБА_2 кредитної картки з новим терміном дії, то при пред'явленні в серпні 2014 року позову про стягнення заборгованості Банком не пропущений строк позовної давності, оскільки такий позов заявлений в межах визначених ст. 257 ЦК України. Твердження апелянтки, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, спростовується періодом за який стягується заборгованість. Так, заборгованість виникла у відповідача перед банком з 24.03.2013 року, при цьому з позовною заявою позивач звернувся 05.08.2014 року, тобто строк звернення з позовом до суду позивач не пропустив. Докази спростовування цієї обставини апелянтом не надано.

Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦП України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не подано.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 с.307, ч. 1 ст.308, ст.313, п. 1 ч. 1 ст.314, ст. ст.315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя

Судді: