Єдиний унікальний номер 233/6408/16-ц Номер провадження 22-ц/775/837/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Курило В.П.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повнолітня, щомісячно.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року та відмовити в задоволені позову ОСОБА_2

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на матеріальні та процесуальні норми ЦПК, а також на п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм

Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вважає, що заявниця ОСОБА_1 повинна бути залученою до участі в справі у якості третьої особи. Позивач мав надати суду відомості про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання дитини. Ненадання цих відомостей призвело до неповного з'ясування обставин справи.

Крім того, зазначає, що суд, в порядку ст. 201 ЦПК України був зобов'язаний зупинити провадження у справі до розгляду питання про стягнення аліментів на її користь, оскільки таке рішення буде мати суттєве значення для справи.

В судовому засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, апеляційній скарзі просила розгляд справи провезти без її участі.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд

справи за його відсутністю.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_2 уклали шлюб 31 грудня 2015 року, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 31 грудня 2015 року, актовий запис №431 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно з довідкою КП «Служба єдиного замовника» ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею за вказаною адресою мешкають її донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 (а.с. 10).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_6, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 36).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі ? частини всіх доходів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 9 вересня 2015 року (а.с. 38).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на її утримання по 1/8 частці усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 10 травня 2016 року, щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2017 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 грудня 2016 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трьох років (а.с. 37, 40-41).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Аналізуючи наведені норми закону та обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів з додержанням норм матеріального права, та максимально можливим урахуванням інтересів дитини, тобто виконав свій обов'язок щодо забезпечення спеціального захисту прав дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, які передбачені ст. 27 Конвенції про права дитини.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо ненадання суду відомостей про стягнення з відповідача аліментів на іншу дитину апеляційний суд відхиляє.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Отже, надання суду тих або інших відомостей це право позивача, а не його обов'язок, і ненадання їх не є порушенням норм процесуального права.

Довід апеляційної скарги щодо залучення ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи, є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ст. 212 ЦП К України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не мас для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Суд дав повну правову оцінку наявним у справі доказам.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ж ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

На час розгляду справи судом першої інстанції були відсутні будь-які матеріали, які б підтверджували наявність рішення про стягнення аліментів з відповідача. Тому у суду були відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів є розумним та справедливим, відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно та повно розглянув справу за наявних в справі доказів про права і взаємовідносини сторін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи в межах позовних вимог, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскільки не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: