Провадження №2/756/1575/17
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Яценко Н.О.,
за участі секретаря Хоменко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав щодо їх спільного сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у неї з ОСОБА_3 (відповідач) є спільна дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте відповідач не приймає участі в утриманні сина, ухиляється від його виховання та навчання, не утримує матеріально. З моменту народження ОСОБА_2 знаходиться повністю на утриманні позивача. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача.
Позивач вказує, що для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості, а відповідач відразу після народження ОСОБА_2 виїхав за межі України і участі у вихованні та розвитку дитини не приймав.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив.
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до положень ч. 1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач) є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно висновку, наданого Києво-Святошинської районною державною адміністрацією від 14 квітня 2017 року № 137769.973.2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини в даній квартирі створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини.
Також у вищевказаному висновку зазначено, що ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання освіти, участі у її вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування.
Проте Києво-Святошинська районна державна адміністрація вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, громадянина Азербайджанської Республіки (ІНФОРМАЦІЯ_2), батьківських прав відносно його сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначений письмовий доказ оцінюється судом критично, з урахуванням того, що з тексту цього суду не вдається встановити з яких підстав Служба у справах дітей вважає недоцільним позбавити батьківських прав відповідача, зокрема з тексту висновку судом вбачається протилежне, а саме те що відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дитини та знехтував своїми батьківськими обов'язками.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У судовому засіданні чоловік позивач ОСОБА_5 в якості свідка повідомив, що знайомий з позивачем на протязі 7 років, а останні 3 роки проживають разом у одній квартирі з малолітнім ОСОБА_2 Відповідача він жодного разу не бачив та підтвердив, що той дійсно не приймає жодної участі у розвитку та вихованні дитини.
На підставі вищевказаного судом було встановлено, що відповідач не виконує обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом її здоров'я, не намагається спілкуватися з нею, не надає жодної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі викладеного, ст. ст. 141, 150, 164, 165, 166 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»; керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, громадянина Азербайджанської Республіки (ІНФОРМАЦІЯ_2), батьківських прав відносно його сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Н.О. Яценко