Номер провадження: 22-ц/785/1931/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний М.О.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року по справі за поданням першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон ОСОБА_2,

встановила:

Державний виконавець першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Крицька В.А., подала 11.10.2011р. до Суворовського районного суду м. Одеси подання для вирішення питання про заборону виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування свого подання, державний виконавець посилалася на те, що на виконанні першого Суворовського державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №2-2292/11 виданий 05 серпня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з громадянина ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» у розмірі 80254,95 гривень. До теперішнього часу рішення суду не виконано. Боржник у встановлені державним виконавцем строки, заборгованість не сплатив.

З метою забезпечення виконання рішення суду, як гарантію задоволення законних вимог стягувача та упередження злочинного наміру ОСОБА_2, щодо навмисного ухилення від виконання рішення суду шляхом виїзду за кордон, на підставі положень ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не прибув.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2011 року подання задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з цією ухвалою ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 13 жовтня 2011 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Крицької В.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно до положень ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до у загальнень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зроблених Верховним Судом України 01.02.2013 року, подання повинно містити:

а) найменування суду, до якого направляється подання;

б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;

в) реквізити виконавчого провадження;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);

ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Через відсутність чіткого визначення у ст. 377-1 ЦПК порядку прийняття подання державного виконавця судом до розгляду, з урахуванням особливостей внесення даних до автоматизованої системи документообігу суду, на думку Верховного Суду України, після перевірки дотримання державним виконавцем вимог щодо форми та змісту подання, необхідним буде постановлення суддею ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання.

Під час звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та при відкритті провадження у справі доцільно зобов'язувати державного виконавця, суб'єкта звернення, здійснити та подати до суду опис документів виконавчого провадження.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

У випадку неявки до суду державного виконавця, якщо його явка визнана судом обов'язковою, та/або неподання до суду витребуваних документів виконавчого провадження суд відмовляє в задоволенні подання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання, а також докази проведення такого судового засідання 13.10.2011р., так як відсутній журнал судового засідання або довідка секретаря судового засідання про те, що фіксування судового засідання не відбувалось у зв'язку з неявкою сторін у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд вказав на те, що громадянин України ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2011 року про стягнення на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» грошової суми у розмірі 80254,95 гривень, а тому суд вважав, що вимоги державного виконавця правомірні, відповідають нормам закону та його подання підлягає задоволенню.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Дійсно, 11.10.2011р. старший державний виконавець Крицька В.А. звернулася до суду (а.с.1-2) з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобов'язань за виконавчим документом, вказуючи про цьому, що він злісно ухиляється від виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2011 року про стягнення на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» грошової суми у розмірі 80254,95 гривень.

При цьому, в зазначеному поданні в додатках було зазначені тільки копія виконавчого листа від 05.08.2011р. та копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2011р.

Самі ці дві копії містяться в матеріалах справи на а.с.3-4.

Жодного належного та допустимого доказу злісного ухилення боржника від виконання рішення суду, як того вимагає діюче законодавство, надано не було.

Державний виконавець була сповіщена про час та місце розгляду справи телефонограмою (а.с.5), однак, в судове засідання не з'явилася з невідомої причини, докази злісного ухилення боржника не надала і в судове засідання.

Незважаючи на ці обставини, суд виніс ухвалу про задоволення подання в повному обсязі (а.с.6-7).

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що суд, не витребувавши належних та допустимих доказів злісного ухилення боржника від виконання рішення суду, не оглянувши матеріали виконавчого провадження, послався на докази, які відсутні в матеріалах справи.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року не може вважатися законною та обґрунтованою, і тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до того ж суду першої інстанції для нового розгляду подання по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 312, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для нового розгляду подання по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко