Справа № 515/1961/16-ц
Провадження № 2/515/85/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 Васильо- вича до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області

про визнання державного акту на право постійного користування землею недійсним,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року ОСОБА_4 пред'явила вказаний позов, в якому просила визнати неді- йсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, що розташована на території Приморської сільської ради, масив 22, ділянка № 9, виданий на імя ОСОБА_6, поси- лаючись на наступні обставини.

07.09.2016 р. вона звернулась до відділу Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області в інтересах свого сина ОСОБА_5, опікуном якого її призначено на підставі рішення Та- тарбунарського районного суду Одеської області від 21.10.2013 р., щодо викопіювання з кадастро- вої карти (плану) для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2.00 га для ведення фермерського господарства на території Приморської сільської ради. Але з відділу Держгеокадастру нею було отримано відповідь про те, що на земельну ділянку, згідно наданого нею графічного матеріалу, є державний акт на право пос- тійного користування землею серії ІV-ОД № 030140, виданий на підставі рішення ХІ сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської ради № 24-ХХІІІ від 20.11.2000 р. на імя ОСОБА_6 на земе- льну ділянку площею 1,55 га. Але ОСОБА_6 помер 04.12.2005 р. і, на її погляд, є всі підстави для визнання зазначеного державного акта недійсним, а її син має всі підстави для оформлення за- значеної ділянки у власність. Крім того, згідно архівної довідки архівного відділу Татарбунарської райдержадміністрації від 31.10.2016 р., рішення ХІ сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської ради № 24-ХХІІІ від 20.11.2000 р. про надання у постійне користування ОСОБА_6 земельної ділянки площею 1,55 га не виявлено. Вважає, що оспорюваний державний акт на імя ОСОБА_6 було видано без законних підстав.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, а позовні вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів позовні вимоги не визнали, вважаючи їх необґрунтованими та таки- ми, що підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення і доводи представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на нас- тупне.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 21. 10.2013 р., яке набрало чи- нності і копія якого є у справі (а.с.6-7), ОСОБА_4, позивача у справі, призначено опікуном сво- го сина ОСОБА_5, якого визнано недієздатним.

Судом встановлено, що позивач звернулась до відділу Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області в інтересах свого сина ОСОБА_5 щодо викопіювання з кадастрової ка- рти (плану) для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земе- льної ділянки загальною площею 2.00 га для ведення фермерського господарства на території Приморської сільської ради.

Як слідує з відповіді відділу Держгеокадастру від 30.09.2016 р. (а.с.8), на земельну ділянку, згі- дно наданого нею графічного матеріалу, є державний акт на право постійного користування зем- лею на імя ОСОБА_6

Згідно копії державного акта на право постійного користування землею серії ІV-ОД № 030140, виданого 05.02.2002 р. на підставі рішення ХІ сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської ради № 24-ХХІІІ від 20.11.2000 р., ОСОБА_6 надано у постійне користування земельну ділянку пло- щею 1,55 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради, масив 22, ділянка № 9, цільове призначення землі - для ведення особистого підсобного господар- ства (а.с.9).

Як слідує з архівної довідки архівного відділу Татарбунарської райдержадміністрації від 31.10. 2016 р., рішення ХІ сесії ХХІІІ скликання Приморської сільської ради № 24-ХХІІІ від 20.11.2000 р. про надання у постійне користування ОСОБА_6 земельної ділянки площею 1,55 га не виявле- но.

Як визначено ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України, громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рі- шенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.1 ст.125 ЗК України, в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідно- син, право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її влас- ником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користу- вання земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ді- лянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку по- рушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності та право користування земельними ділянками є документами, що посвідчують право власності та право користування й видаються на підставі від- повідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх пов- новажень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки та правом постійного ко- ристування ними, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Отже, державний акт на право приватної власності на землю та на право постійного користу- вання землею видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішен- ня, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодав- ством, зокрема ст.ст.116,118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-93цс13 від 23.10.2013 р., яка, відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для усіх судів України.

Позивачем у позовній заяві ставиться питання про визнання недійсним державного акта на пра- во постійного користування земельною ділянкою, який видано на підставі рішення органу місце- вого самоврядування, але не зачіпається питання про законність рішення, на підставі якого такий акт виданий.

А оскільки суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, то він поз- бавлений можливості встановити, чи ґрунтується на законі рішення Приморської сільської ради Татабунарського району Одеської області про передачу земельної ділянки у постійне користуван- ня ОСОБА_6 та чи правомірно видано йому державний акт на право постійного користування землею, що є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116, 125, 152 ЗК України, ст.ст.58-60, 208, 209, 213- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 Васильо- вича до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання державного акту на право постійного ко- ристування землею недійсним.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому за- сіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко