АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1138/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Поділено майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступним чином:

Визнано за ОСОБА_3 право власності на:

1/3 частину квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1;

автомобіль «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2;

мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3;

причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

2/3 частини квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції змінити в частині поділу квартири АДРЕСА_1 внаслідок збільшення її частки за рахунок вартості транспортних засобів, та залишити квартиру у її власності. Зазначає, що після розлучення з ОСОБА_3 з нею залишився проживати їх неповнолітній син ОСОБА_6, аліментів, які сплачує ОСОБА_3 недостатньо для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини. Також зазначає, що ОСОБА_3 без її згоди було продано спільне майно подружжя, а саме автомобіль «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2 та мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, кошти від продажу спільного майна ОСОБА_3 витратив не в інтересах сім'ї. За таких обставин, вважає, що вона має право на збільшення її частки у спільному майні подружжя, зокрема, у спірній квартирі.

Також не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ОСОБА_3 набув право власності на вказану земельну ділянку внаслідок її приватизації після розірвання шлюбу. Поділ земельної ділянки призвів до нерівності часток при поділі іншого майна подружжя.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 26 червня 1999 року по 20 грудня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.7, 9-10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.8).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2000 року ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 3 жилих кімнат, жилою площею 58,20 кв.м., загальною площею 78,40 кв.м. (т.1, а.с.119).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 лютого 2002 року ОСОБА_3 купив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.17).

Також, за час шлюбу сторони набули у власність причеп «Schore Lander», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_4, мотоцикл BMW R1200RT, 2011 року випуску, шасі НОМЕР_6, двигун НОМЕР_7, автомобіль «Subaru forester», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2, дата первинної реєстрації 04 серпня 2012 року, які були зареєстровані за ОСОБА_3, та автомобіль ВАЗ 21150, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_8, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 від 24 грудня 2005 року (т.2, а.с.48, 144, т.3, а.с. 68, 69, 70).

В 2013 році ОСОБА_3 здійснив продаж спільного майна, а саме автомобіля «Subaru forester», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2, та мотоцикла BMW R1200RT, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_3.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2015 року було визнано недійсною угоду за довідкою-рахунком серії ААВ № 374877 від 29 червня 2013 року про купівлю-продаж автомобіля марки «Subaru forester», державний номерний знак НОМЕР_2, посвідчену ТОВ «Прогресавто» на ім'я ОСОБА_7, та визнано недійсною угоду за довідкою-рахунком серії ВІА № 028859 від 01 жовтня 2013 року про купівлю-продаж мотоцикла марки BMW R1200RT, номерний знак НОМЕР_3, посвідчену ФОП «ОСОБА_8» на ім'я ОСОБА_9, та зобов'язано останього повернути мотоцикл марки BMW R1200RT, номерний знак НОМЕР_3, у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2, а.с.200-205).

На підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2015 року мотоцикл марки BMW R1200RT, номерний знак НОМЕР_3, був повернутий у володіння ОСОБА_3 (т. 3, а. с. 106).

21 липня 2014 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно 24487181, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_5, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею: 0,2124 га. (т.2, а.с.94, 95).

У червні 2014 року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд поділити наявне спільне майно, набуте сторонами за час шлюбу порівну, таким чином, щоб частки позивача і відповідача в спільній власності становили по 2 045 628,00 грн., а самевизнати за ним право власності на: житловий будинок 1958 року побудови, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 63,6 км.м., вартістю 185 064,00 грн.; мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, вартістю 196 380,00 грн.; автомобіль «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, вартістю 276 490,00 грн.; причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, вартістю 8 323,00 грн.; 11/25 (44%) квартири АДРЕСА_1, вартістю частки в 1 379 371,00 грн.; визнати за ОСОБА_1 право власності на: автомобіль ВАЗ-21150, державний номер НОМЕР_1, вартістю 76 306,00 грн.; 14/25 (56%) квартири АДРЕСА_1, вартістю частки в 1 379 371,00 грн. та все майно, яке в ній знаходиться, вартістю 210 860,00 грн.; визначити йому для використання та проживання одну кімнату в квартирі АДРЕСА_1; визначити ОСОБА_1 та їх неповнолітньому сину для використання та проживання інші кімнати, ніж та, що визначена для проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі.

22 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви про уточнення позовних вимог, просила в порядку поділу спільного майна подружжя,квартиру АДРЕСА_1 вартістю 2 427 022,00 грн. залишити у її власності; стягнути з ОСОБА_3 на її користь вартість автомобіля «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2 в розмірі 477 398,00 грн.; житловий будинок загальною площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 вартістю (без урахування надвірних будівель) 494 681,00 грн. та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_5), площею 0,2124 га, на якій розташовано вищезазначений будинок, вартістю 406 873,00 грн. залишити у власності ОСОБА_3; мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, вартістю 446 323,00 грн. залишити у власності ОСОБА_3; причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, вартістю 26 900,00 грн. залишити у власності ОСОБА_3; автомобіль ВАЗ-21150, державний номер НОМЕР_1, вартістю 93 800,00грн., залишити у власності ОСОБА_3

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, визнавши за ОСОБА_3 право власності на:

1/3 частину квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1;

автомобіль «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2;

мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3;

причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4.

за ОСОБА_1 на:

2/3 частини квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом порушено норми матеріального права, внаслідок чого неправильно здійснено поділ майна подружжя.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався лише на те, що зазначене майно придбано сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, однак рішення не містить обґрунтувань прийнятого варіанту поділу спірного майна. За таких обставин, воно не може вважатися законним та обґрунтованим. Допущені помилки підлягають виправленню апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Вирішуючи питання поділу спірного майна, суд першої інстанції не з'ясував джерела набуття права на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_5.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана земельна ділянка була набута у власність ОСОБА_3 на підставі рішення Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11 січня 2005 року про передачу земельних ділянок у приватну власність у порядку приватизації (т.1, а.с.104). Ні зазначене рішення Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у особисту власність, ні свідоцтво про право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 не оспорювалося.

Таким чином, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України спірна земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_3, у суду першої інстанції були відсутні підстави для її поділу.

Поділ земельної ділянки, призвів до нерівності часток при поділі іншого майна подружжя, тому вказане питання підлягає вирішенню апеляційним судом з урахуванням обсягу та вартості майна, що підлягає поділу.

Як було встановлено та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, були набуті у власність сторонами за час спільного проживання. Отже, вказане майно є спільним сумісним майном та підлягає поділу.

Також, враховуючи, що за час спільного проживання сторонами також було набуто у власність автомобіль «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, який був відчужений ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_1, вартість автомобіля також підлягає врахуванню при поділі.

В позовній заяві ОСОБА_3 також просив включити до предмету поділу меблі та обладнання, що відповідно до його позовної заяви знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, вартістю 210 860,00 грн. Разом з тим, ним не було надано доказів на підтвердження придбання меблів та обладнання на вказану суму та того, що такі меблі та обладнання знаходяться в квартирі. ОСОБА_1 проти зазначених ОСОБА_3 обставин заперечувала, зазначили, що після того, як вони з ОСОБА_3 припинили спільно проживати, він забрав всі свої речі, меблі та обладнання.

Тому, зазначене ОСОБА_3 майно, меблі та обладнання, чи їх вартість не можуть бути враховане при поділі.

Під час визначення вартості квартири АДРЕСА_1 та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Пірнове Вишгородського району Київської області по вулиці Горького, суд виходить з висновку за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 18 грудня 2015 року №10202/15-43/22830/22831/15-43, оскільки їх вартість сформована судовим експертом на підставі натурного обстеження (т.2, а.с. 167-183). Згідно з актами оцінки квартири, виконаними ТОВ «ЕСП Оцінка-Капітал», що надані представником ОСОБА_1, оцінювачами натурне обстеження об'єктів не проводилося, тому, колегія суддів вважає більш повними висновки судової експертизи. Висновок судової експертизи є обґрунтованим, у колегії суддів відсутні сумніви у його правильності.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи вартість квартири АДРЕСА_1 - 3 137 884,00 грн., вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, - 185 064,00 грн.

Судом установлено, що вартість автомобіля ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, становить 93 800,00 грн., причепа «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, - 26 900,00 грн., зазначена вартість сторонами в апеляційних скаргах не спростована.

Відповідно до висновку про вартість КТЗ від 18 лютого 2015 року, складеного спеціалістом ТОВ «Реал Експерт» ринкова вартість мотоцикла BMW R1200RT, складає 446 323,00 грн., відповідно до висновку про вартість КТЗ від 18 лютого 2015 року, складеного спеціалістом ТОВ «Реал Експерт» ринкова вартість автомобіля «Subaru forester», (рік випуску: 2007, легковий універсал-В) на дату аналізу знаходиться в діапазоні від 12 610 доларів США до 17 820 доларів США, що еквівалентно від 337 822 грн. до 477 398 грн. в залежності від комплектації (т.2, а.с.60-68). Відтак, для обрахування суми компенсації вартості автомобіля «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, який був відчужений ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_1, колегія суддів бере за основу середню вартість такого автомобіля, що становить 407 610,00 грн. Вказані висновки не спростовані належними та допустимими доказами. Колегія суддів не бере до уваги довідки-рахунки від 29 червня 2013 року та 01 жовтня 2013 року, за якими вартість автомобіля «Subaru forester» визначена 95 000 грн., а вартість мотоцикла BMW R1200RT - 20 000 грн., оскільки правочини щодо відчуження автомобіля та мотоцикла, оформлені даними довідки-рахунками були визнані судом недійсними. В довідках-рахунках визначена договірна вартість, а не оціночна.

Відповідно, загальна вартість майна, що підлягає поділу, або вартість якого слід враховувати, становить 4 297 581,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на те, що суд мав збільшити її частку у спільному сумісному майні відповідно до ст. 70 СК України.

Так, вказаною нормою визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Разом з тим, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності визначених ст. 70 СК України, зокрема, те, що ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав знищив чи пошкодив спільне майно, аліментів, які сплачує ОСОБА_3 недостатньо для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини. Той факт, що фактично ОСОБА_1 утримує квартиру та сплачує комунальні послуги не може бути підставою для збільшення її частки у спільному майні.

Відповідно, враховуючи принцип рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, кожному з сторін підлягає виділенню частка у спільному майні вартістю 2 148 790,50 грн.

Під час розгляду справи апеляційним судом неодноразово оголошувалися перерви для укладення сторонами мирової угоди. Проте, згоди щодо поділу майна сторонами досягнуто не було.

В судовому засіданні з'ясовано, що фактично будинок в селі Пірнове Вишгородського району Київської області знаходиться у володінні ОСОБА_3, автомобіль ВАЗ 21150, причеп «Schore Lander», мотоцикл BMW R1200RT, також знаходиться у користуванні ОСОБА_3

Таким чином, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя у власність ОСОБА_3 слід виділити: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, вартістю 185 064,00 грн.; автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, вартістю 93 800,00 грн.; причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, вартістю 26 900,00 грн.; мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, вартістю 446 323,00 грн.; а також, ураховуючи вартість автомобіля «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, відчуженого ним без згоди дружини, у розмірі 407 610,00 грн., виділити йому у власність 315/1000 частин квартири АДРЕСА_1, вартістю 3 137 884,00 грн.; а у власність ОСОБА_1 слід виділити 685/1000 частин квартири АДРЕСА_1, вартістю 2 148 790,50 грн.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині.

Оскаржуючи рішення, ОСОБА_3 не навів доводів щодо висновків суду першої інстанції в частині вирішення його вимог про визначення порядку користування квартирою, а тому в цій частині оскаржуване рішення колегією суддів не переглядається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1:

- квартиру АДРЕСА_1, вартістю 3 137 884,00 (три мільйони сто тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн.;

- житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, вартістю 185 064,00 (сто вісімдесят п'ять тисяч шістдесят чотири) грн.;

- автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, вартістю 93 800,00 (дев'яносто три тисячі вісімсот) грн.;

- причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, вартістю 26 900,00 (двадцять шість тисяч дев'ятсот) грн.;

- мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, вартістю 446 323,00 (чотириста сорок шість тисяч триста двадцять три) грн.;

- вартість автомобіля «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, відчуженого ОСОБА_3 без згоди другого з подружжя, у розмірі 407 610,00 (чотириста сім тисяч шістсот десять) грн., а всього на суму 4 297 581,00 (чотири мільйони двісті дев'яносто сім тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн.

В порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3:

- житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, вартістю 185 064,00 (сто вісімдесят п'ять тисяч шістдесят чотири) грн.;

- автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1, вартістю 93 800,00 (дев'яносто три тисячі вісімсот) грн.;

- причеп «Schore Lander», державний номер НОМЕР_4, вартістю 26 900,00 (двадцять шість тисяч дев'ятсот) грн.;

- мотоцикл BMW R1200RT, державний номер НОМЕР_3, вартістю 446 323,00 (чотириста сорок шість тисяч триста двадцять три) грн.;

- 315/1000 (триста п'ятнадцять тисячних частин) частин квартири АДРЕСА_1, вартістю 3 137 884,00 (три мільйони сто тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн.

А всього, ураховуючи вартість автомобіля «Subaru forester», державний номер НОМЕР_2, відчуженого ОСОБА_3 без згоди другого з подружжя, у розмірі 407 610,00 (чотириста сім тисяч шістсот десять) грн., на суму 2 148 790,50 (два мільйони сто сорок вісім тисяч сімсот дев'яносто) грн.

В порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_1 685/1000 (шістсот вісімдесят п'ять тисячних частин) частин квартири АДРЕСА_1, вартістю 2 148 790,50 (два мільйони сто сорок вісім тисяч сімсот дев'яносто) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль