Справа № 301/1778/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звернувся в Іршавський районний суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу за Кредитним договором №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року в сумі 4318,85 доларів США та 193535,13 грн. заборгованості по пені.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.12.2007 року АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №0542/07/26-А (далі - Договір), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 23100 доларів США на придбання автомобіля строком по 24 грудня 2014 року під 12,0% річних.

Згідно п.п. 2.3., 3.3.2., 3.3.7. Договору, ОСОБА_1 зобовязувся здійснювати повернення кредиту щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в сумі не менше ніж 275,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок в ПАТ «Банк Форум»; щомісячно повертати частину кредитних коштів згідно з п.2.3. цього договору, не пізніше визначеного п.1.2. цього договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами; протягом дії кредитного договору застрахувати на користь банку заставне майно, а саме: легковий автомобіль марки «FORD C-max», реєстраційний номер «АО 7191 АК», 2007 року випуску, синього кольору, № шасі (кузова) WFOEXXGCDE7L14626, що переданий банку в забезпечення на підставі договору застави, посвідченого 25.12.2007 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №7888, а за порушення даного пункту договору відповідач зобовязувався сплатити штраф в сумі 5000 грн.

ОСОБА_1 зобовязанння за договором кредиту належним чином не виконував, зокрема, припинив вносити щомісячні платежі по тілу кредиту та сплачувати нараховані відсотки за його користування, а також не застрахував предмет застави на користь банку, у звязку з чим станом на 22 серпня 2016 року його борг перед банком по процентах та кредиту становить 11624,50 доларів США (293663,23 грн. за офіційним курсом НБУ від 22.08.2016 року 25,262440 грн. за 1 долар США), заборгованість по пені становить 7660,98 доларів США (193535,13 грн.) та штраф у сумі 5000 грн.

Дана сума складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 7305,65 доларів США (184558,54 грн.); простроченої заборгованості за процентами в сумі 4318,85 доларів США (109104,69 грн.); пені в сумі 7660,98 доларів США (193535,13 грн.); штрафу за порушення п.3.3.7. Договору у сумі 5000 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором по процентах у сумі 4318,85 доларів США, пеню в сумі 198535,13 грн. та 7382,98 грн. судових витрат.

В ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача: збитки завдані курсовою різницею у сумі 181975,60 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 4708,40 доларів США, що становить 117281 грн.; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами у сумі 274581,17 грн.; 3% річних у сумі 1266,48 доларів США, що становить 31546,63 грн. (а.с.143-145).

Змінені позовні вимоги мотивував тим, що у звязку з неналежними виконанням відповідачем умов договору, рішенням Іршавського райсуду від 20.06.2013 року задоволено позов банку і з відповідача стягнено заборгованість за кредитним договором №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року, яка існувала станом на 21.12.2012 року в сумі 96137,33 грн. та складалася з тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій.

Вказане рішення суду виконано відповідачем тільки 21.06.2016 року.

Розрахунок заборгованості станом на 21.12.2012 року проводився відповідно до курсу 799,3 грн. за 1 долар США, тому борг відповідача за кредитним договором складав 96137,33 грн., що еквівалентно 12027,69 доларів США. Однак, на день виконання рішення суду і погашення відповідачем боргу (21.06.2016 року) офіційний курс долара складав 24,908886 грн. за 1 долар США. Отже, гривневий еквівалент визнаного судом боргу на день погашення боргу складав 292300,55 грн., внаслідок чого виникла заборгованість з курсової різниці у сумі 181975,60 грн., тобто 7305,65 доларів США.

В судовому засіданні 22.03.2017 року представник позивача ОСОБА_3 змінені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що на день постановлення рішення суду від 20.06.2013 року розмір боргу відповідача дорівнював 12027,69 доларів США, що становило 96137,33 грн. Однак, на день погашення відповідачем боргу 21.06.2016 року, сплачені кошти у сумі 96137,33 грн. становлять тільки 3859,55 доларів США, тобто неналежним виконанням зобовязання відповідачем банку заподіяно матеріальну шкоду у сумі 7305,65 доларів США, що становить 181975,60 грн. Крім того, начислено відсотки за користування кредитними коштами за період з 04.01.2013 року до дня погашення боргу у сумі 4708,4 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредитних коштів та відсотків у сумі 274581,17 грн. за період з червня 2015 року по червень 2016 року, а також 3% річних у сумі 1266,48 доларів США. Вважав, що підстав для застосування строків позовної давності не має, оскільки рішення суду виконано відповідачем тільки 21.06.2016 року. У судове засідання 17.05.2017 року повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності представника позивача ( а.с.46,203,215).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у тому числі, через свого представника, причини неявки до суду не повідомив (а.с. 28, 43, 54, 62, 160, 170, 186, 205,216).

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 22.03.2017 року позов не визнав і пояснив, що рішенням суду від 20.06.2013 року з відповідача вже стягнено кредитний борг та рішення суду відповідачем виконано, тому підстав для подальшого нарахування відсотків та штрафних санкцій і задоволення позову нема. Вважав, що позивач пропустив строк звернення до суду, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у позові (а.с.129-131). У судове засідання 17.05.2017 року повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав ( а.с.186, 205, 216).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами (ст. 10 ч. 1, 11 ч. 2, 12 ч. 1 ЦПК України), позивач зобов'язаний належно довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, 57-60 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ч.4 ЦК України).

Згідно кредитного договору №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року (а.с. 4-5), ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 23100 доларів США строком по 24 грудня 2014 року зі сплатою 12% річних за користування кредитним коштами для придбання автомобіля марки «Ford C-max», реєстраційний номер «АО 7191 АК», 2007 року випуску, синього кольору, № кузова (шасі) WFOEXXGCDE7L14626 заставною вартістю 129826 грн.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.7., 3.3.3. Договору, відповідач зобовязувався здійснювати повернення кредиту щомісячно; сплачувати проценти за користування кредитними коштами самостійно в валюті кредиту; сплачувати витрати, повязані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, а також на вимогу банку сплачувати можливі неустойку, штраф та пеню.

Пунктом 3.2.5. Договору банку надано право стягувати з відповідача неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

Згідно п.п. 4.1., 4.4., 4.5. Договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів передбачено сплату відповідачем неустойки у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, сплата пені не звільняє від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості; за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3. (крім п.3.3.2.) Договору, сплачується штраф у розмірі 5000 грн.; у випадку не продовження позичальником строку дії договору страхування предмету застави та/або укладення договору страхування з іншою страховою компанією без погодження з банком, процентна ставка за користування кредитними коштами, передбачена в п.11.3. підвищується на 5%.

Рішенням Іршавського районного суду від 20.06.2013 року із ОСОБА_1 стягнуто за період до 03.01.2013 року заборгованість за кредитним договором №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року у сумі 96137,33 грн. (а.с. 217-218). Дана сума складалася з тіла кредиту, відсотків та пені.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року по справі №6-1206цс15.

Рішення суду виконано відповідачем та грошові кошти зараховано на рахунок банку 21.06.2016 року. Дана обставина підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2016 року та розрахунком ПАТ «Банк Форум» ( а.с.74, 150).

За таких обставин, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що наявність рішення суду про стягнення кредитного боргу позбавляє позивача права подальшого нарахування відсотків та вимоги про стягнення боргу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Дана позиція суду узгоджується з правовими висновками ВСУ у справах N 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, № 6-157цс16 від 25.05.2016 року та № 6-1412цс16 від 07.09.2016 року.

Згідно поданого позивачем розрахунку боргу, заборгованість відповідача по відсоткам станом на 21.06.2016 року становить 4708,40 доларів США, що еквівалентно 117281 грн. Вказана заборгованість обчислена за період з 04.01.2013 року по 21.06.2016 року (а.с.147).

До вимог про стягнення боргу за відсотками застосовується загальний строк позовної давності 3 роки. Відповідачем подана відповідна заява про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З позовом про стягнення боргу позивач звернувся до суду 09.09.2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду. Отже, з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України борг за відсотками підлягає стягненню в межах трирічного строку давності, тобто з 09.09.2013 року по 21.06.2016 року (в межах позовних вимог).

Враховуючи наведене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 3813,06 доларів США, що еквівалентно 94979,07 грн. (по курсу НБУ - 24.908886 грн. за 1 долар США згідно вимог позивача), а в позові про стягнення відсотків за період з 04.01.2013 року по 08.09.2016 року відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредитних коштів за період 22.06.2015 року по 21.06.2016 року.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду розрахунок, згідно якого пеня за несвоєчасне повернення кредиту розрахована за період з 01.09.2011 року по 25.12.2014 року. Розрахунку пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.06.2015 року по 21.06.2016 року позивачем суду не надано, не зважаючи на ухвалу суду від 21.11.2016 року (а.с.7-10, 30-32, 76, 148-148). Крім того, позивачем пропущений річний строк звернення до суду по вказаній вимозі за період з 22.06.2015 року по 08.09.2015 року.

Оскільки доказування та рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.06.2015 року по 21.06.2016 року, отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо змагальності сторін і доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період 22.06.2015 року по 21.06.2016 року

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду розрахунок, згідно якого пеня за несвоєчасну сплату відсотків обчислена за період з 21.02.2013 року по 21.06.2016 року (а.с.148-148).

Згідно ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність 1 рік.

Оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає в частині стягнення пені за період з 21.02.2013 року по 08.09.2015 року відмовити, а з відповідача стягнути пеню за період з 09.09.2015 року по 21.06.2016 року у сумі 1135 доларів США, що еквівалентно 28271,58 грн. згідно курсу НБУ станом на 21.06.2016 року (день погашення кредитного боргу згідно позовних вимог).

Позивач заявив вимогу про стягнення із ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за неналежне виконання зобовязання 3% річних за період з 04.01.2013 року по 21.06.2016 року у сумі 1266,48 доларів США, що еквівалентно 31546,63 грн.

При цьому, всупереч вимогам ст.10 ч.3, ст.ст.57-60 ЦПК України, позивач не надав суду жодного розрахунку нарахованого боргу.

Оскільки доказування та рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру боргу (3% річних), отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо змагальності сторін і доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди у сумі 181975,60 грн., яка на думку позивача, виникла у звязку з курсовою різницею існуючого станом на день ухвалення рішення суду боргу (20.06.2013 року) та сплаченого відповідачем 21.06.2016 року боргу.

Рішенням Іршавського районного суду від 20.06.2013 року із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року у сумі 96137,33 грн. (а.с. 217-218).

При цьому в силу закріпленого у ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день звернення до суду. Такі вимоги позивача були повністю задоволені судом. Вказане рішення сторонами не оскаржувалося і набрало законної сили 07.07.2013 року.

Отже, валютою зобовязання, що підлягала стягненню з відповідача на погашення кредитного боргу, в рішенні суму зазначена гривня без визначення еквіваленту у валюті кредитного договору доларах США.

Позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» фактично полягають у стягненні курсової різниці валют, яка утворилася після ухвалення рішення Іршавського районного суду від 20.06.2013 року у зв'язку із знеціненням гривні відносно долара США.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ні наведеною правовою нормою, ні жодним іншим законом, ні умовами укладеного між сторонами договору кредиту не встановлена можливість позикодавця захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці.

За такої обставини, посилання позивача на матеріальну шкоду, що виникла у звязку з курсовою різницею, є безпідставною. Крім того, матеріальна шкода відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України може бути стягнена з відповідача тільки за наявності вини.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Враховуючи, що грошові зобов'язання відповідача ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Форум» згідно рішення Іршавського районного суду від 20.06.2013 року виражені у грошовій одиниці України - гривні, то несвоєчасне виконання цих зобов'язань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої частиною другою ст. 625 ЦК України, у вигляді сплати ним встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Отже кредитор може захистити своє порушене право шляхом пред'явлення до ОСОБА_1 відповідного позову в суді.

Однак, з вимогою про стягнення з відповідача індексу інфляції за порушення грошового зобовязання позивач до суду не звертався, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 181975,60 грн. є безпідставною та в її в задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 1848,76 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 625, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88 ч.1, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0542/07/26-А від 25 грудня 2007 року у сумі:

- 3813 (три тисячі вісімсот тринадцять) доларів США 06 центів (що еквівалентно 94979,07 грн. за курсом НБУ 24.908886 грн. за 1 долар США) заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами,

- 28271 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят один) грн. 58 коп. пені.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Форум" 1848 (одна тисяча вісімсот сорок вісім) грн. 76 коп. судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських