Справа № 345/3511/16-ц
Провадження № 22-ц/779/398/2017
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 10906261 та заборонено його відчужувати до набрання рішенням законної сили.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт вказує на те, що в ухвалі суду не наведено мотивів, на підставі яких суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову.

Судом не було враховано роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову).

Судом не враховано також того, що кошти за договором позики були передані її чоловікові, позивачу було відомо про смерть ОСОБА_3, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона зверталась до ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» щодо зняття заборони та відчуження предмета іпотеки на користь третіх осіб, і того, що позивач, як представник ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», сам вимагав від неї передати йому ключі від спірного приміщення, мотивуючи тим, що він є поручителем за договором кредиту її покійного чоловіка.

Апелянт вказує на те, що арешт майна, що є предметом іпотеки, позбавляє її можливості виконати вимоги іпотекодержателя, що в подальшому дає підстави останньому нарахування відсотків та індексу інфляції, що збільшить обсяг відповідальності за борговим зобов'язанням.

Суд не застосував до позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову.

ОСОБА_4 зазначає, що заявлені до неї вимоги не є обґрунтованими, а строк пред'явлення вимог до спадкоємців позивач пропустив.

Крім того, висновок суду про наявність ризиків невиконання рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Апелянт вказує на те, що відповідно до ч.7 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення 1 097 183,54 грн. заборгованості за договором позики.

18.01.2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідачі не мають наміру повертати борг, а об'єкт нерухомого майна, за рахунок якого можливо погасити борг, перебуває в іпотеці ТОВ «Укрпромбанк», з представниками якого ОСОБА_4 проводить переговори щодо погашення заборгованості за договором кредиту з метою купівлі спірного приміщення, що свідчить про намір в майбутньому відчужити майно, що в свою чергу унеможливить виконання можливого рішення про задоволення позову.

Судом накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 10906261 та заборонено його відчужувати до набрання рішенням законної сили.

Встановлено, що за договором від 24.07.2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та підприємцем ОСОБА_3, зазначене нежитлове приміщення передано в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором кредиту від 24.07.2007 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.(а.с.72,73,94,95)

Також встановлено, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 року стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 911587,93 грн. заборгованості за договором кредиту №106/КВ-07 від 24.07.2007 року.

Частиною 7 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» передбачено пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно,яке виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто в разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Тобто зазначені норми закону передбачають можливість задоволення вимог кредитора, які не забезпечені заставою/іпотекою, проте за певних умов, визначених наведеною вище нормою права.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 січня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

П.І. Проскурніцький