АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7987/14-ц 22-ц/774/3/К/17
Справа № 211/7987/14-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 26 (IV) ОСОБА_1
№22-ц/774/3/К/17 Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю: секретаря Чубіної А.В.,

позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

відповідача ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства ХДІ страхування про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ПАТ «ХДІ Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП. В обґрунтування позову зазначив, що 03 грудня 2013 року приблизно о 17-30 годині в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна навпроти будинку № 175 відповідач ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», р. н. АТ 9073 ВЕ, не вибрав безпечну швидкість руху, своєчасно не прийняв міри гальмування, допустив зіткнення автомобіля марки «Chevrolet» р. н. 2091 під керуванням водія ОСОБА_9, а водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» 2002 року випуску р. н. 03151 АЕ, при виявленні небезпеки своєчасно не прийняв міри гальмування, не врахувавши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro» під керуванням водія ОСОБА_7

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2013 року провадження щодо нього, позивача, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.12.2013 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП позивачу було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16505,00 грн., 27.03.2014 р., ним була подана заява до ПАТ «ХДІ страхування» з метою отримання страхового відшкодування, однак 04 серпня 2014 року страховиком йому було повідомлено про неможливість здійснення страхової виплати, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 не підтверджена жодним доказом.

Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу спричинено моральних страждань, оскільки внаслідок ДТП він був змушений шукати додаткові засоби до існування, що ускладнило нормальний уклад його життя.

За таких обставин просив стягнути з ПАТ «ХДІ страхування» страхове відшкодування у розмірі 16505,00 грн., пеню у розмірі 2062,00 грн. та витрати по сплаті судового збору; стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року в позові ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що судом ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення: ухвалюючи рішення, суд не навів належних підстав для відмови в позові, не врахував, що вина у скоєнні ДТП відповідачем ОСОБА_7 підтверджується постановою Довгинівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.12.2013 року, та не заперечується самим відповідачем; в той час як вина позивача у ДТП спростовується постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2013 року, тому позивач звільнений від обовязку доказування вини відповідача, а оскільки відповідальність відповідача застрахована у ПАТ «ХДІ Страхування», су безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено, що 03 грудня 2013 року приблизно о 17-30 годині в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна навпроти будинку № 175 водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, своєчасно не прийняв міри гальмування, допустив зіткнення автомобіля марки «Chevrolet» реєстраційний номер 2091 під керуванням водія ОСОБА_9, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2, 03 грудня 2013 року о 17-20 годині по вул.. Бикова в м. Кривому Розі при виявленні небезпеки своєчасно не прийняв міри гальмування, не врахувавши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro» під керуванням водія ОСОБА_7

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2013 року провадження щодо ОСОБА_5, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 7 копія постанови).

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.12.2013 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8 копія постанови).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вину відповідача ОСОБА_7 не доведено, тому підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідачів відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Як вбачається із матеріалів справи, 03 грудня 2013 року приблизно о 17-30 годині в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна навпроти будинку № 175 водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, своєчасно не прийняв міри гальмування, допустив зіткнення автомобіля марки «Chevrolet» реєстраційний номер 2091 під керуванням водія ОСОБА_9, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2, 03 грудня 2013 року о 17-20 годині по вул. Бикова в м. Кривому Розі при виявленні небезпеки своєчасно не прийняв міри гальмування, не врахувавши безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vivaro» під керуванням водія ОСОБА_7

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2013 року провадження щодо ОСОБА_5, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 7 копія постанови).

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.12.2013 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8 копія постанови).

В даній транспортній пригоді ОСОБА_5 не є винним, що підтверджується постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2013 року, в той час як водій ОСОБА_7 своїми діями спричинив ДТП, а саме керував транспортним засобом у нетверезому стані, допустив зіткнення із автомобілем Chevrolet» р. н. 2091 та виконав маневр, про який взагалі не памятає.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність вини ОСОБА_7 у спричиненні ДТП, яке сталось 03.12.2013 року із автомобілями Daewoo Lanos» 2002 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобілем НОМЕР_1.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 була застрахована у відповідача ПАТ «ХДІ страхування» (а.с.41), тому вимоги позивача до ПАТ «ХДІ страхування» є обґрунтованими та відповідають вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, автомобіль позивача було відремонтовано, про що свідчить акт виконаних робіт № 31/03/02 від 31.03.2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 16505 грн., які відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають бути стягнуті з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» на користь позивача.

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України, який у постанові від 06 червня 2012 року №6-49цс12 зазначив, що зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України, і цей висновок має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

На підставі вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» на користь позивача пені за прострочення грошового зобовязання в розмірі 2062 грн. згідно із розрахунком позивача (а.с.2), що передбачено вимогами ст.ст. 549,550 ЦК України.

Розрахунок пені, що проведений позивачем, сторонами не оскаржено.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «ХДІ страхування» на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 243 грн. 60 коп. та судовий збір за розгляд апеляційної скарги 121 грн. 80 коп.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої йому моральної шкоди, колегія суддів звертає увагу на роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі ОСОБА_10 проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Беручи до уваги тяжкість моральних страждань ОСОБА_5, також враховуючи конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди і визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 3000 грн., які підлягають компенсації відповідачем по справі ОСОБА_7

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 має бути задоволена частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Керуючись статтями 303, 307, п.3 ч.1ст. 309, ст. 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства ХДІ страхування про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ХДІ страхування на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 16505 (шістнадцять тисяч пятсот пять) грн., пеню в розмірі 2062 (дві тисячі шістдесят дві) грн., судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та судовий збір за розгляд апеляційної скарги 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: