АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/8137/14-ц
Провадження № 22-ц/792/644/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Кошельника В.М.

сторін: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 31 січня 2017 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом виселення, третя особа - виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. До неї власником вказаного будинку була ОСОБА_4, яка 6 жовтня 2014 року подарувала будинок позивачу. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована і проживає у даному будинку, що підтверджується довідкою від 2 жовтня 2014 року.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою звільнити будинок, однак, остання категорично відмовляється допускати ОСОБА_1 у будинок та добровільно виселитись з нього.

У зв'язку з цим, позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом виселення її з вказаного будинку, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 31 січня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом її виселення з будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору. Рішення в частині виселення ОСОБА_3 з вказаного будинку відстрочено до прийняття виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради рішення про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років у м. Кам'янець-Подільський.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати, постановити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вважає рішення суду в частині усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом її виселення з будинку АДРЕСА_1 незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що вона є особою похилого віку, непрацездатна, забезпечує своє проживання за рахунок пенсії, іншого житла, придатного для проживання, не має.

Суд не з'ясував позицію виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради стосовно прийнятності позовних вимог, про це не вказано й у самому рішенні.

Суд, на думку апелянта застосував закон, який не підлягає до застосування у даних правовідносинах. Задовольняючи позов, за яким виселяється відповідач з будинку, суд розцінив дані правовідносини як вчинення нею перешкод в реалізації позивачем права власності відповідно до ст. 391 ЦК України. Між тим, норма даної статті не містить вказівки на виселення осіб, що набули законне право на проживання у будинку.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач не навів доказів перешкоджання відповідачем можливості проживання ОСОБА_1 у даному будинку.

Посилання суду на те, що ОСОБА_3 не давала ключі позивачу, не мають ґрунтовного значення для даного спору, оскільки позивач не вказувала і не надала суду доводів про те, що бажає вселитись та має намір проживати у даному будинку. Так само не було зазначено суті перешкод, які вчиняє власниці відповідач, крім того, що вона проживає у будинку та сплачує комунальні послуги по утриманню будинку, в який була вселена на законних підставах.

На думку апелянта, дані правовідносини підпадають під регулювання їх Житловим кодексом України, за яким перехід права власності на будинок до іншої особи не позбавляє особу права проживання, якщо воно було набуте в законний спосіб.

Разом з тим, апелянт зазначає, що попереднього власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, а саме: у разі систематичного руйнування чи псування ними належного власнику жилого приміщення або використання його не за призначенням або систематичного порушення ним правил співпроживання, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, якщо заходи запобігання або громадського впливу виявились безрезультатними.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки УДМС України в Хмельницькій області від 2 жовтня 2014 року у будинку АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

З копії домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1, слідує, що у ньому з 12 липня 2005 року була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 (а.с. 57-58).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником цього будинку на праві приватної власності на підставі договору дарування від 6 жовтня 2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 (а.с. 6, 7).

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Головного управління юстиції в Хмельницькій області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання частково недійсним договору дарування та визнання права на спадкування 1/4 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, треті особи - Кам'янець-Подільське МБТІ, приватний нотаріус Саварчук С.Л., відмовлено (а.с. 51-53).

Задовольняючи позов про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом виселення, суд виходив з того, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 6 жовтня 2014 року, однак не може користуватись належним їй на праві власності будинком, оскільки у ньому проживає відповідач. ОСОБА_3 не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1, а відтак, належних правових підстав для користування цим будинком для відповідача немає. Оскільки відповідач іншого житла на праві власності не має, є пенсіонеркою, яка отримує незначну пенсію, рішення про виселення постановляється у зимовий період, суд відстрочив виконання рішення суду до прийняття виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради рішення про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі №6-158-цс14 від 05.11.2014р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.

Посилання апелянта, що вона є особою похилого віку, непрацездатна, забезпечує своє проживання за рахунок пенсії, іншого житла, придатного для проживання, не має, а тому у позові слід було відмовити не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суперечить закону.

Необґрунтованим є твердження апелянта, що позивач не навела доказів перешкоджання їй у користуванні будинком. Знаходження відповідача в квартирі є перешкоджанням у розпорядженні майном.

Посилання апелянта, що позивач, отримуючи в дар будинок, була обізнана з тим, що в ньому на законних підставах проживає член сім'ї власника - відповідач ОСОБА_3, є необґрунтованим і не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Право власності ОСОБА_1 набуте на підставі договору дарування від 6 жовтня 2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 та зареєстровано того ж дня. Проживання ОСОБА_3 у будинку не позбавляло ОСОБА_4 права укладати договір дарування.

Відповідач із припиненням права власності ОСОБА_4 втратила право на користування будинком і не набула його після укладання договору дарування, оскільки не є членом сім'ї нового власника.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ А.В. Купельський

Суддя: /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя: /підпис/ Т.О. Янчук

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Вдовичинський А.В. Категорія: 43, 44

Доповідач Купельський А.В.