РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкова М.А. при секретарі Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом.

В позові зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, буд. 29 / вул. Баранова, буд. 58.

До листопада 2014 року разом з позивачем періодами проживав її син - ОСОБА_3, який надавав матеріальну допомогу, а також брав участь у витратах по утриманню будинку і проведення ремонту. Одночасно ОСОБА_3 також проживав разом з його сином, відповідачем по справі - ОСОБА_2, у квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Аваліані. 4. кв. 85. на прохання сина позивача, з метою уникнення нарахування комунальних платежів па зареєстрованого у вищевказаній квартирі гр. ОСОБА_2. 07.06.2012 року останній був зареєстрований у приватному секторі у належному позивачу житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, буд. 29 / вул. Баранова, буд. 58.

Також посилається на те, що після смерті сина ОСОБА_3, позивач залишилися без допомоги, у зв'язку з чим виникла необхідність в отриманні державної субсидії на комунальні тарифи. Проте, запис про реєстрацію відповідача ОСОБА_2, у будинковій книзі не дозволяє їй отримати вищевказану субсидію. Численні звернення до відповідача, який не проживає у належному позивачу житловому будинку і не приймає участі у витратах по утриманню будинку та сплати комунальних послуг, з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку залишені ним без уваги.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

За клопотанням відповідача ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2017 року було зупинено провадження у вказаній справі у звязку з перебуванням на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2016 року, що набрало законної сили та не скасовано, судом позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом , вселення, залишено без задоволення.

В судове засідання позивач не зявився, представником позивача за довіреністю ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити.

В судове засідання відповідач до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судових повісток, про що у справі містяться, копії конвертів з відміткою установи пошти.

Згідно із ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви сторони або іншої особи, яка бере участь у справі, про зміну місця проживання або місця знаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Вивчивши матеріали справи, прийнявши до уваги позицію позивача суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи:

Позивачу на підставі ОСОБА_1, на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, буд. 29 / вул. Баранова, буд. 58. що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 14.06.1996 року ҐІятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 30997432 від 15.12.2014 року.

07.06.2012 року ОСОБА_2 був зареєстрований у приватному секторі у належному позивачу житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, буд. 29 / вул. Баранова, буд. 58.

В зазначеному будинку відповідач не проживає, як випливає з акту про непроживання, складеного квартальним комітетом від 02.06.2015 (а.с. 8).

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом , вселення, залишено без задоволення.

У вказанному рішенні суду зазначено наступне:

«Між тим судом встановлено, що позивач не тільки не набув права на проживання в будинку з дозволу власника, він і не виказував бажання користуватися будинком, про що свідчать надані суду фактичні дані.

Зокрема, допитана судом як свідок відповідач пояснила, що у позивача не було навіть ключів від житла, і не тому, що вона забороняла йому їх мати, а тому що у нього не було в цьому потреби. Замки на вхідних дверях від будинку встановлені давно, вона їх не змінювала. Заміна ключів від хвіртки, яка сталася в травні 2013 року, була зумовлена втратою ключів іншим її онуком, а дублікати нових ключів були вручені і позивачеві.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 одностайно заявили, що позивач ніколи не проживав з відповідачем, вони бачили його вкрай рідко в будинку бабки.

Разом з тим суду не надано жодних фактичних даних про те, що сторони будь-коли проживали як члени родини, повязані спільними правами і обовязками.

Висуваючи вимоги про захист свого права, навіть сам позивач не надає доказів існування цього права і не зазначає, в який спосіб воно було порушене.

Виходячи з того, що позивач ніколи не проживав з відповідачем як член її сімї, повязаний з нею спільним побутом, веденням господарства, між сторонами не укладалися договори про право користування чужим житлом, сервітут щодо приміщень спірного будинку не встановлений рішенням суду, суд вважає, що у позивача і не виникло передумов для захисту свого права від власника житла.»

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 336/7693/15-ц від 20.12.2016 року не скасоване, суд приймає встановлені вказаним судовим рішенням обставини, як належний та допустимий доказ.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Судом встановлено, що відповідач ніколи не проживав в зазначеному приміщенні, доказів протилежного до суду не надано. Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача правомірні. На думку суду, факт реєстрації відповідача у спірному будинку, не маючи законних підстав користуватися жилим приміщенням, порушує право власності позивача.

Керуючись ст.61, 77, 208, 212, 213, 215, 224-225 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність» , суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившим право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, буд. 29 / вул. Баранова, буд. 58.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1на користь позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особам які не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя Голубкова М.А.