Справа № 303/988/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Готра Т.Ю., Бисага Т.Ю.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

і представника Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 квітня 2016 року по справі за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що внаслідок винних дій відповідача щодо незаконного звільнення ОСОБА_4 з посади секретаря-друкарки у 2003 році, навчальний заклад несе матеріальні витрати по відшкодуванню шкоди звільненому працівникові за затримку виконання рішення суду і загальний розмір яких становить 94 129,00 грн.

Із вини відповідача ОСОБА_1, позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок працівника, з вини якого було завдано збитки установі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України і просили стягнути 94 129,00 грн. та 1411 грн. 94 коп. судового збору на свою користь.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 квітня 2016 року позов задоволено частковою

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» суму 43 642,50 грн. заподіяної шкоди та 654,63 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові вимог відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника позивача ОСОБА_3, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Закарпатськ0ої області від 14 липня 2005 року поновлено ОСОБА_4 на посаді секретаря-друкарки Мукачівського державного аграрного технікуму з 08.10.2004 року та стягнуто із навчального закладу на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

ОСОБА_4 було звільнено наказом ОСОБА_1, яка займала посаду директора Мукачівського державного аграрного коледжу.

Згідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обовязок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власний чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Тривале невиконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 14.07.2005 року стверджується також і рішенням Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 року по справі «Вінник та інші проти України» (заява №13977/05 та 45 інших заяв).

Із оглянутої в апеляційній інстанції справи №2/303/4104/14 вбачається, що у грудні 2014 року ОСОБА_4В, звернулася в суд із позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботу незаконно звільненого працівника у розмірі 86 689,00 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07 грудня 2015 року визнано мирову угоду, укладену 07.12.2015 року між ОСОБА_4 та Національним університетом біоресурсів і природокористування України, згідно якої останній визнає по виплаті позивачу 94 129,00 грн.

Сторони визнають, що станом на день укладення даної мирової угоди із загальної суми зобовязання Національним університетом біоресурсів і природокористування України виплачено ОСОБА_4 25 670,50 грн.

Національний університет біоресурсів і природокористування України визнає зобовязання по виплаті ОСОБА_4 68 458,50 грн. в якості залишку невиплаченого середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі та адвокатських послуг.

Також в ухвалі суду про визнання мирової угоди сторони визначили умови, строки та порядок проведення оплати згідно графіку.

Дана ухвала суду не оскаржена і набрала законної сили.

Відповідач ОСОБА_1 до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до навчального закладу про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі до участі не залучалася.

Матеріалами справи стверджується, що станом на 11.04.2016 року навчальним закладом відшкодовано ОСОБА_4 45 670,50 грн. по укладеній мировій угоді від 07 грудня 2015 року, а решта коштів має бути сплачено на її користь до 30.12.2016 року.

Судова колегія констатує, що ОСОБА_1 не залучалася до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до навчального закладу про стягнення коштів, по яким була укладена мирова угода і така визнана ухвалою суду від 07.12.2015 року, в якому відсутній розрахунок про обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду, а тому на неї не можуть бути покладені права та обовязки вирішені по цій ухвалі суду, на які посилається позивач, щодо відшкодування шкоди у відповідності до ст. 134 ч. 1 п. 8, ст. 237 КЗпП України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності по п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким у позові слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 квітня 2016 року скасувати.

У позові Національного університету біоресурсів і природокористування України в особі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_5