Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 лютого 2017 року Справа 642/3138/16 Провадження №2/642/237/17

Суд у складі: Головуючого судді: Євтіфієва В.М.;

Секретар: Пшенична Т.М.;

За участі позивачки ОСОБА_1, представника позивачки в особі ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський», третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 нотаріальна контора, про визнання право власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В мотивуванні позовних вимог позивачкою вказано, спірна трикімнатна квартира №295, розташована в будинку №4 по вул.Єлізарова м.Харкова. Зазначену квартиру нами було отримано відповідно до обмінного ордеру №1627 від 17.04.1981р.(обмінний ордер у додатку).

Відповідно із зазначеним ордером самостійне право на житло належало:

- ОСОБА_7 - моїй покійній матері, що померла 10.04.1991р.(свідоцтво про смерть у додатку),

- ОСОБА_8 - моєму покійному брату, (свідоцтво про смерть у додатку)

- ОСОБА_1 - позивачки,

- ОСОБА_9 сину позивачки,

- ОСОБА_10 дочці позивачки.

Мати ОСОБА_11 фактично отримала право власності на спірну квартиру після виплати пайового внеску у ЖБК «Холодногірський», але належне їй право власності в КП «ОСОБА_6 міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ХМБТІ») не зареєструвала, та не отримала відповідний правовстановлюючий документ на належне їй нерухоме майно.

Відповідно до п.3 ст.384 ЦК України - У разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Після смерті матері спадкоємцями майна були діти:

Позивачка - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (помер 14.05.2014р), який фактично прийняв, в порядку п.3 ст.1268 ЦК України, але за життя не оформив своє право на спадщину, а саме на спірну квартиру, бо мешкав до моменту смерті у спірній квартирі.

Після смерті брата ОСОБА_8 позивачка у встановлений законом строк звернулася до 2-ї ОСОБА_6 Державної Нотаріальної Контори (далі 2-га ХДНК) із заявою про прийняття спадщини, (доказом цього є витяг про реєстрацію спадкової справи у додатку) але оформити спадщину не видалось можливим через відсутність право встановлювальних документів на спадкове майно, а саме, спірну квартиру.

Зазначена квартира була повністю викуплена (сплачений пайовий внесок) ще за життя моєї матері, а саме, пай було повністю виплачено у 1990р. Доказом цього факту є квитанції про сплату пайових внесків.(копії у додатку)

Звертаю увагу, що по цей час право власності на спірну квартиру не зареєстроване і що саме відсутність державної реєстрації вказаної квартири на праві власності за моєю матірю ОСОБА_11 ,та братом,ОСОБА_8 і це стало перешкодою для нотаріального оформлення спадщини та підставою для звернення до суду з цим позовом.

Тому позивачка вимагає:

- визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11 та брата ОСОБА_8.

Відповідач в запереченнях наданих суду вказав:

Незважаючи на те, що лише самим кооперативом вирішуються питання щодо майна кооперативу, ані спадкодавці позивачів, ані самі позивачі до ЖБК «Холодногірський» ніяких квитанцій, які б підтверджували б факт сплати пайового внеску, оплати суди - кредиту банку, а також сплати більшості комунальних платежів - не надавали з причини їх відсутності. Якби позивачами до ЖБК «Холодногірський» було надано своєчасно квитанції оплати - бухгалтерія ЖБК «Холодногірський» мала б можливість перевірити надходження по банку, у випадку розбіжностей - провести узгодження розрахунків з банком, і питання могло б бути вирішеним. Однак, позивачами такі документи не надавались, незважаючи на те, що ними вже неодноразово подавались позови до суду.

Квитанції, надані позивачами, на яких значаться суми сплати «погашення суди» - в основному - підроблені, що є очевидним навіть без спеціальних досліджень.

Так, на всіх квитанціях на лицьовій стороні вміщено запис цифрами «327» цей запис зроблено очевидно однією особою, однаково, що на квитанціях, на яких значиться прізвище Мартинової - попередньої мешканки цієї квартири, що на квитанціях, на яких записано призвіще ОСОБА_7, та тих, на яких є призвіще ОСОБА_12- тобто мешканці - різні, а почерк запису цифр «327»- однаковий.

Почерк написання цифр «327» на лицьовій та зворотній стороні квитанцій - різний.

Крім того, на квитанціях чітко та безперечно видно, що цифри «327» записано поверх штампу касового апарату Сбербанку та поверх штампу кооперативу з реквізитами рахунку та банку.. Тобто, записи цифр зроблено після сплати за цією квитанцією, що не заперечується також і представником позивачки.... Так, чітко видно на доданих до позову квитанціях : на арк.20 додатка - на всіх квитанціях... а арк.. 30, 31, 32... та інших.. Що свідчить про підробку цих документів..

У кооперативі з моменту його створення діє звичаєве загальне правило, за яким всі мешканці усіх квартир у будинку заповнюють квитанції про сплату витрат на утримання будинку та сплату комунальних послуг та інших платежів, при цьому встановлено, що номер лицьового рахунку - це є номер квартири. Тобто якщо квартира № 295 - то номер особового рахунку за цією квартирою - 295... а не № 327. № 327- це номер особового рахунку квартири № 327..

Номер, вміщений на квитанціях - «327» не є номером особового рахунку спадкодавців позивачки - на квитанціях мало б бути зазначено - номер «295»... Почерк запису на зворотному боці квитанцій та на лицьовій стороні - різко відрізняються, що свідчить про написи на зворотному боці - в інший час, іншою особою ніж ті записи які виконані на лицьовому боці.

Деякі квитанції дійсно є сплаченими мешканцями квартири № 295 однак, з метою уніфікації та створення видимості необхідної суми оплати - позивачами на квитанціях від імені квартири № «295» зроблено запис - «327», що є взаємовиключним. Якщо платіж зроблено за номером особового рахунку - «327» - то зарахування оплати проводиться за цим рахунком , тобто, по квартирі № «327». при цьому немає значення з якої квартири чи від імені якої особи зроблено платіж. Порядок набуття членства в кооперативі регламентується законодавством.

Ст. 11 ЗУ Про кооперацію». Вступ до кооперативу. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів.

Ст. 15 ЗУ «Про кооперацію». Вищий орган управління кооперативу.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить:

- затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства;

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 27 червня 1972 p. N297 Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу :

п 47. Загальні збори (збори уповноважених) є вищим органом кооперативу. Загальні збори (збори уповноважених): вирішують питання про прийом в члени і виключення з членів кооперативу;

п. 4 Рішення зборів про організацію кооперативу, списки громадян, які бажають вступити в кооператив, і членів їх сімей, що будуть переселятись на кооперативну житлову площу, затверджуються виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (в містах з районним поділом - виконкомом міської Ради депутатів трудящих).

Рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом нових членів, прийняті як до заселення кооперативного будинку, так і після заселення, підлягають затвердженню виконкомом відповідної місцевої Ради депутатів трудящих.

Такі ж норми містить і примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 p. N 186:

Порядок прийому особи у члени кооперативу :

П. 60 Органами управління житлово-будівельного кооперативу є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу.

Загальні збори членів житлово-будівельного кооперативу є вищим органом управління кооперативу.

Загальні збори:

3) приймають громадян до членів кооперативу і виключають з кооперативу:

П.10 Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів юперативу про прийом до кооперативу.

Таким чином, членом кооперативу вважається особа, якою дотримано процедуру , зазначену діючим законодавством. Спадкодавцями позивачів така процедура держана не була.

Відповідно до п. 19: Жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і з можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати)...

Таким чином, ненадання позивачем доказів щодо вступу спадкоємців позивача до кооперативу, щодо набуття членства в кооперативі, сплати внесків виключають можливість віднесення спірної квартири до спадкової маси померлих родичів позивачки і можливості визнання права власності на це майно за позивачем. Позивачка може мати право на подання позову щодо спадкування частини плачених померлими платежів на «погашення суди-кредиту», за умови доведення цього питання.

Позивачка та представник позивача на позові наполягали. В пояснені вказали, що їх мати сплатила положений внесок до кооперативу та є власником спірної квартири, а тому вона має право на вказану квартиру у порядку спадкування.

Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог. В пояснені вказав, що спадкодавець в встановленому порядку не набув право власності на спірне майно з підстав викладених в запереченнях, а тому правових підстав для задоволені позовних вимог не має.

Представник третьої особи заперечувала проти позовних вимог. В пояснені вказала, що спірне майно не належало спадкодавцю на день смерті, а тому підстав для задоволення позову у суду відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_13, народженого 28.10.1948р.н., який помер 14.05.2014р., про що також свідчить копія свідоцтва про смерть від 15 травня 2014р. та копія самої справи на аркушах 104-117. Згідно повідомлення нотаріальної контори, свідоцтва про спадщину ОСОБА_11 не видавалось, справа закрита.

Згідно до свідоцтва про смерть від 11 жовтня 20006р. ОСОБА_14 Варфаломієвна померла 21 вересня 1936р.

Свідоцтвом від 22 березня 1967р. ОСОБА_15 перебувала у шлюбі за ОСОБА_1.

Свідоцтво про смерть від 11 жовтня 2006р. ОСОБА_11 померла 10 квітня 1991р.

Свідоцтво про смерть від 09 вересня 2014р. свідчить. Що ОСОБА_16 помер 18 серпня 1962р.

Згідно до копії ордеру №1627 від 17 квітня 1984р. ОСОБА_11 дозволено засилитися в квартиру АДРЕСА_2. Разом з нею засиляються ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_18

В обґрунтування правової позиції позивачкою надано суду копії квитанцій, яки на думку позивачки свідчать про сплату пайового внеску.

За рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 07 травня 2015р. в задоволені позовних вимог ОСОБА_19 щодо визнання право власності відмовлено. Вказане рішення було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015р.

Доводи відповідача, щодо сплати спадкодавцем пайового внеску, на думку суду заслуговують на увагу.

Крім того статтею 11 Закону України « Про кооперацію»: Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів.

Вимогами статті 15 Вказаного закону «Про кооперацію» визначено:

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить:

- затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства;

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 27 червня 1972 p. N297 Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу:

п 47. Загальні збори (збори уповноважених) є вищим органом кооперативу. Загальні збори (збори уповноважених): вирішують питання про прийом в члени і виключення з членів кооперативу;

п. 4 Рішення зборів про організацію кооперативу, списки громадян, які бажають вступити в кооператив, і членів їх сімей, що будуть переселятись на кооперативну житлову площу, затверджуються виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих (в містах з районним поділом - виконкомом міської Ради депутатів трудящих).

Рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом нових членів, прийняті як до заселення кооперативного будинку, так і після заселення, підлягають затвердженню виконкомом відповідної місцевої Ради депутатів трудящих.

Такі норми містить і примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 p. N 186:

Порядок прийому особи у члени кооперативу :

П. 60 Органами управління житлово-будівельного кооперативу є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу.

Загальні збори членів житлово-будівельного кооперативу є вищим органом управління кооперативу.

Загальні збори:

3) приймають громадян до членів кооперативу і виключають з кооперативу:

П.10 Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів коперативу про прийом до кооперативу.

Таким чином, членом кооперативу вважається особа, якою дотримано процедуру , зазначену діючим законодавством. Спадкодавцями позивачів така процедура держана не була.

Відповідно до п. 19: Жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і з можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати)...

Крім того. судом встановлено, що будинок №4 по вул. Єлізарова в м. Харкові побудований у 1976 році та належить ЖБК «Холодногірський». Відомостей щодо членства спадкодавця у вказаному кооперативу та належності спадкодавцю право власності щодо квартирі №295 суду не надано. Спадкоємці щодо прийняття спадщини після померлих з відповідними документами до ЖБК «Холодногірський» не зверталися. Право власності на квартиру №295 не зареєстровано. Право власності в порядку спадкування на квартиру №295 за участю та відома ЖБК «Холодногірський» у судовому порядку не визнавалося. Відомостей про видачу свідоцтва про право власності на квартиру №295 ЖБК «Холодногірський» не має.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Якщо спадщина у звязку зі смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР «Про власність» (який згідно з Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України «Про власність» від 7 лютого 1991 року) та відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і п. п. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524 - 562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сімї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них.

Спадкоємцям, що не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і тим, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (ч. ч. 4, 5 п. 43 Типового статуту ЖБК).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сімї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_11 та брат ОСОБА_8, були членами ЖБК «Холодногірський» та на день смерті, вони повністю внесли пайовий внесок за спірну квартиру надану їм у користування.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, ненадання позивачем доказів щодо вступу спадкоємців позивача до кооперативу, щодо набуття членства в кооперативі, сплати внесків виключають можливість віднесення спірної квартири до спадкової маси померлих родичів позивачки і можливості визнання права власності на це майно за позивачем. Позивачка може мати право на подання позову щодо спадкування частини плачених померлими платежів на «погашення суди-кредиту», за умови доведення цього питання.

Керуючись ст.ст. 4,10,15,60,88,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський», третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 нотаріальна контора, про визнання право власності у порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв