У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, однак не можуть володіти, користуватись та розпоряджатись ними у зв'язку з проведенням відповідачем, який є власником суміжної земельної ділянки, самочинного будівництва.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2008 року визнано будівництво будинку по АДРЕСА_2 самочинним будівництвом, а будівельні роботи, що пов'язані з будівництвом вказаного будинку, такими, що проводяться з порушенням будівельних та протипожежних норм. Рішенням судуОСОБА_6 заборонено проводити будівництво будинку за вказаною адресою до приведення проектної документації у відповідність чинному законодавству та отримання відповідних дозволів на проведення будівельних робіт.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1520 від 30 грудня 2011рокупроектно-технічна документація на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 виконана з порушенням діючих будівельних та протипожежних норм, а саме п. 3.25 ДБН 360-92** про протипожежні відстані між житловими будинками; проект не погоджено у встановленому порядку; будівництво житлового будинку по по АДРЕСА_2 ведеться без відповідного дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, уточнивши позовні вимоги, просили суд: зобов'язати ОСОБА_6 усунути їм перешкоди у здійсненні права вільно користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом проведення відповідної перебудови житлового будинку по АДРЕСА_2 та приведення будівництва до пожежних, будівельних норм та державних стандартів на протязі шести місяців з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з відповідача на користь кожного з них по 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права вільно користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом проведення відповідної перебудови житлового будинку по по АДРЕСА_2 та приведення будівництва до пожежних, будівельних норм та державних стандартів на протязі шести місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 2 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідач не виконав рішення апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2008 року, будівництво будинку практично завершено, однак проведено без належних дозволів та документації, з істотним порушенням протипожежних та будівельних норм та правил, у порушення ст. 376 ЦК України самочинно, чим порушив права та інтереси позивачів.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Стаття ст. 103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Так, побудований відповідачем будинок не відповідає генеральному плану забудови АДРЕСА_2, та розташований на не допустимій відстані від будинку сім'ї ОСОБА_5 (1 м від огородження земельної ділянки та 4,5 м від будинку), чим порушено права власників суміжної земельної ділянки.

При цьому здійснене відповідачем будівництво визнане судом незаконним, заборонено ОСОБА_6 проводити будівництво будинку по АДРЕСА_2 до приведення проектної документації у відповідність чинному законодавству та отримання відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, яке набуло законної сили з моменту проголошення.

Згідно з нормами чинного законодавства особа, яка здійснила (здійснює) будівництво житлового будинку самочинно, зобов'язана провести відповідну перебудову.

Крім того, постійні стреси, нервозність, моральне пригнічення, страх приводять позивачів до душевних страждань, у зв'язку з чим їм завдано моральної шкоди, розмір якої судом визначено з урахуванням наданих доказів та вимог розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта