Справа № 588/17/17
провадження № 2/588/135/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судці - Маслова В.В., за участю секретаря - Ноздріної В.О., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролісок", про повернення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області про повернення безпідставно набутого майна, у якій зазначив, що 11.11.2005 його прабабуся ОСОБА_6 за життя набула у власність земельну ділянку площею 4,1365 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Також, його бабуся ОСОБА_7 11.11.2005 набула у власність земельну ділянку площею 4,0724 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

25.04.2006 ОСОБА_6 померла, а 01.12.2006 померла ОСОБА_7.

16.12.2015 він успадкував та зареєстрував за собою право власності на вищезазначені земельні ділянки.

Разом із тим, у процесі оформлення права власності на вказані земельні ділянки йому стало відомо, що вони використовувались ТОВ "Пролісок" на підставі укладених з Тростянецькою РДА Сумської області договорів оренди від 20.03.2007, а орендні платежі за цими договорами сплачувались на рахунок Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

У звязку з цим, позивач просив суд зобовязати Мартинівську сільську раду Тростянецького району Сумської області повернути йому безпідставно набуте майно, а саме: грошові кошти у сумі 22937,90 грн. отримані відповідачем як орендну плату.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представники відповідача в судове засідання заявились, проти позову заперечували, посилаючись на те, що отримані на виконання орендних договорів кошти не можна вважати безпідставно набутим майном.

Представник Тростянецької РДА Сумської області проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролісок" в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 16.12.2015 успадкував та зареєстрував за собою право власності на дві земельні ділянки кадастровий номер :00:004:0422 та :00:004:042, які належали його прабабусі ОСОБА_6 та бабусі ОСОБА_7 на підставі державних актів виданих 11.11.2005. (а.с.8,9) Зазначена обставина підтверджується копіями витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно від 16.12.2015. (а.с.13,15)

Разом із тим, як вбачається з копій двох договорів оренди землі від 20.03.2007, укладених між Тростянецькою РДА Сумської області та ТОВ "Пролісок", вказані земельні ділянки використовувались останнім як не витребувані спадкоємцями, а орендні платежі за цими договорами сплачувались на рахунок Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області.(а.с.16-23)

Згідно з розпорядженням голови Тротсянецької РДА від 11.01.2016 дія цих договорів була припинена, та між сторонами договору було укладено угоди про розірвання договорів оренди від 25.01.2016. (а.с.73,74)

Розглядаючи заявлену позивачем вимогу про зобовязання Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області повернути йому безпідставно набуте майно, а саме: грошові кошти у сумі 22937,90 грн. отримані відповідачем як орендну плату, суд виходить із наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобовязанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 02.10.2013 у справі 6-88цс13.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набував майно за існування достатніх правових підстав на підставі укладеного договору оренди землі від 20.03.2007, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

За таких обставин, ураховуючи, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним позивачем не надано, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.10, 11, 13, 60, 61, 63, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролісок", про повернення безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Маслов