02.03.2017 Справа № 337/201/17
Пров. №2/337/406/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого судді Бондаренко І.В.

з участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду позов до відповідача, в якому просить стягнути з нього моральну шкоду в сумі 100000 грн., заподіяну його здоров`ю при виконанні службового обов`язку у складі Збройних сил в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, яку обґрунтував тим, що внаслідок участі у ліквідації аварії на ЧАЕС він отримав численні хронічні захворювання, йому встановлено 2 групу інвалідності зі стійкою 80% - втратою працездатності, в зв`язку з чим він постійно потребує лікування, його здоров`я з кожним роком погіршується, він страждає на безсоння, не може самостійно пересуватись на велику відстань, не може належним чином матеріально забезпечувати свою родину, тобто порушені його нормальні життєві зв`язки і він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився та зазначив, що позивач не надав належних доказів того, що вказані ним у позові захворювання утворились внаслідок його служби у Збройних силах, крім того,позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час перебування у збройних силах СРСР, у Збройних силах України він не перебував. З наведених підстав вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних силах СРСР з травня 1976 року по 27.04.1978 року у військовій частині п/п НОМЕР_1 , коли був звільнений у запас, що вбачається з копії військового квитка позивача, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до довідки МСЕК від 23.11.2006 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності зі стійкою 80% - втратою працездатності внаслідок виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. /а.с.7/.

Позивач є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується посвідченнями інваліда Є № НОМЕР_2 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи НОМЕР_3 . /а.с.6/.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС № 20 від 12.10.2006 року ОСОБА_1 має захворювання «пізня кортикальна мозочкові атаксія Марі-Фуа-Апажуаніна з грубими мозочково-атактичними порушеннями, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. /а.с.8-9/.

Згідно з виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 з ЦП№1 Хортицького району, час роботи позивача на ЧАЕС склав з 14.05.1987 року по 03.07.1987 року, куди він направлений Ленінським воєнкоматом м.Запоріжжя.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що будь-яких інших доказів того, що позивач отримав ушкодження здоров`я на ЧАЕС саме під час проходження служби у Збройних Силах, немає.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Виходячи зі змісту «Про чисельність Збройних Сил України; нормативно-правовий акт № 235-VIII від 05.03.2015 року та ст.3 Закону України «Про Збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно вказаних нормативних актів, Збройні Сили України утворені лише 06.12.1991 року.

Відповідно до листа Генерального штабу Збройних Сил України Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142, документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Оскільки встановлено, що, згідно військового квитка, позивач проходив строкову службу в 1976 1978 роках, та згідно експертного висновку, отримав захворювання внаслідок виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то позивач, відповідно, зазнав моральної шкоди внаслідок отримання такого захворювання.

Проте, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов`язок надання яких покладається на сторони по справі.

В даному ж випадку суд вважає, що позивач не надав належних доказів того, що під час отримання ушкодження свого здоров`я через участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14.05.1987 року по 03.07.1987 року він перебував на службі у Збройних силах України, які утворились лише 06.12.1991 року.

Таким чином, Міністерство оборони України не може бути визнане особою, яка має нести відповідальність за спричинення моральної шкоди позивачу у даному випадку.

Проаналізувавши норми діючого законодавства України та обставини, встановлені в ході судового розгляду, суд вважає, що порядок відшкодування моральної шкоди, визначений ст.1167 ЦК України, передбачений для деліктної відповідальності та на спірні правовідносини не поширюється, оскільки законом чітко врегульовано правовий та соціальний захист військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, а питання відшкодування шкоди, заподіяної особам внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові №2-86гс14 від 21.10.2014 року, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, до даного випадку застосована бути не може, оскільки вона стосується питань відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дій чи бездіяльності посадових осіб саме Міністерства оборони України, які спричинили матеріальні збитки майну іншої юридичної особи.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Керуючись ст.10,11,60,208,212-218 ЦПК України, ст.1167 ЦК України, Законом України «Про збройні сили України», суд
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя