Провадження № 2/263/616/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 березня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Єрмоленко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполі Донецької області.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до договору дарування будинку від 14 жовтня 2005 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5-1846, вона є власником ? частини житлового будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполі Донецької області.

Після придбання вказаного будинку, з її згоди, у ній зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є її сином, однак такий з 2013 року у квартирі не проживає, тобто більше одного року, особистих речей чи майна, яке б йому належало, у квартирі не має.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаному будинковолодінні, просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач у судове засідання не зявилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 10, 214 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до договору дарування будинку від 14 жовтня 2005 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5-1846, ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполі Донецької області (а. с. 8).

Згідно з копією технічного паспорту від 14 січня 2008 року, інвентарна справа № 31049, власником будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполь є: ОСОБА_3 ? частини, ОСОБА_1 ? частини (а. с. 30).

Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14 грудня 2016 року № 01-18-1566 за адресою: вул. Каффайська, буд. 81, м. Маріуполь Донецької області зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а. с. 12).

Відповідно до акта, складеного КСН «Новоселівка» 21 грудня 2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 2013 року у вказаному будинку не проживає (а. с. 13).

З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що ? частина будинковолодіння є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, те, що позивачу належить на праві власності ? частина будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполі, а також те, що знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача без поважних причин понад один рік у вказаному будинку, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування ? частини будинку № 81 по вулиці Каффайській у м. Маріуполі Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Музика