УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву представника позивача про направлення судового доручення та клопотання про зупинення провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2016 ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Від представника позивача надійшла заява про направлення судового доручення в порядку ст. 419 ЦПК України щодо вручення документів відповідачам, які проживають на території іноземної держави. Заява мотивована тим, що відповідачі 17.04.2012 перетнули державний кордон України у напрямку виїзду до м. Тель-Авів, Ізраїль. Інформації про їх місцезнаходження в матеріалах справи немає. Також представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі до виконання судового доручення.

У судове засідання представник позивача не зявилась, надіслала заяву про проведення судового засідання у її відсутність.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись за останньою відомою адресою їх проживання у м. Запоріжжя, проте конверти із поштовими відправленнями судових повісток повернуті на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 станом на час укладання кредитного договору від 27.06.2006 № ML-201/209/2006 та договору поруки від 27.06.2006 № CGML-201/209/2006 проживали за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2. В подальшому, згідно з позовною заявою, проживали за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 23, квартира 98.

Після направлення судом в порядку частини третьої статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) запиту до адресно-довідкового відділу УДМС України в Запорізькій області було зясовано, що відповідачі були зняті з реєстраційного обліку з адреси: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 23, квартира 98 у звязку із вибуттям до Ізраїлю.

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації від 14.12.2016 № 0.64-27165/0/15-16 відповідачі 17.04.2012 перетнули державний кордон України та виїхали в напрямку міста Тель-Авів, Ізраїль. Іншої інформації (у т.ч. щодо їх повернення в Україну) немає.

Зазначені обставини унеможливлюють належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 76 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повітки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких у порядку, встановленому статтею 419 цього Кодексу.

При цьому, статтею 415 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами. Вимоги до змісту і форми судового доручення визначені статтею 416 ЦПК України.

19.10.2000 держава Україна приєдналася до Конвенції про отримання за кордон доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 (м. Гаага), яка набрала чинності 21.07.2001. Статтею 1 вказаної Конвенції встановлено, що у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії. Доручення не може бути використано з метою отримання доказів, яки призначаються не для використання в судовому розгляді, вже розпочатому, або такому, що готується. Вимоги до судового доручення визначені статтями 3-4 вказаної Конвенції.

В своїй заяві представник позивача просить вручити документи відповідачам на території держави Ізраїль в порядку статті 419 ЦПК України. Враховуючи, що в даному випадку порядок направлення судового доручення до держави Ізраїль визначений вищезазначеною Конвенцією, а тому стаття 419 ЦПК України не застосовується.

При цьому, враховуючи, що матеріали справи не містять інформації стосовно зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання (перебування) відповідачів у державі Ізраїль, то на даний час суд позбавлений можливості надіслати судове доручення саме про вручення відповідачам документів.

Тому, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву представника позивача та з метою встановлення адреси місця проживання відповідачів у державі Ізраїль направити судове доручення у формі відповідного запиту про міжнародну правову допомогу до компетентного органу держави Ізраїль відповідно до вищезазначеної Конвенції, а вже після отримання відповіді на запит вирішити питання про вручення відповідачам документів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відтак, в даному випадку зупинення провадження у справі є процесуальним обовязком суду.

За приписами пункту 4 частини першої статті 203 Цивільного процесуального кодексу України провадження у справі має бути зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 76, 201, 203, 210, 415, 416 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про направлення судового доручення задовольнити частково.

Звернутися до компетентного органу держави Ізраїль Administration of Courts Legal Assistance to Foreign Countries, Israel із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме запитом про міжнародну правову допомогу (Request for international legal assistance) про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території держави Ізраїль.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Клопотання представника позивача публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави Ізраїль на судове доручення про надання правової допомоги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова