Справа № 459/579/17
Провадження № 6/459/53/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням; виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України. В обгрунтування подання послалася на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП № 53029368 щодо виконання вимоги №Ф-1585-17У, виданої 12.10.2016 року Червоноградською ОДПІ та виконавчого листа № 459/1259/16-ц, виданого 30.08.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави недоїмки в сумі 15712,93 грн. та заборгованості в користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 40490,80 грн. 04.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 25.10.2016 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було скеровано запити у реєструючі органи м.Червонограда, із відповідей яких зясовано, що у власності боржника немає нерухомого майна. В той же час, встановлено, що за боржником зареєстровано автомобіль НОМЕР_1, який перебуває у розшуку на підставі постанови державного виконавця від 16.11.2016 року. Згідно відповіді адресного бюро, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Неодноразово, а саме: 01.11.2016 року, 20.02.2017 року державним виконвцем здійснено виходи за місцем проживання боржника, в ході яких встановлено, що майновий стан боржника не перевірено, оскільки ніхто не відчинив дверей. Також зазначає, що боржнику скеровувалися виклики про явку у ВДВС, на які він не зявлявся. У сукупності з тим, що протягом усього часу перебування виконавчого провадження на виконанні, вимога та рішення суду не виконані, при цьому державним виконавцем вжито всіх передбачених законодавством заходів примусового виконання, вважає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала письмове клопотання, у якому просить розглянути подання у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із копії вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1585-17, виданої Червоноградською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 12.10.2016 року, станом на 31.07.2016 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_1 становить 15 712,93 грн.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеної вимоги Червоноградської ОДПІ.

Водночас із копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року видно, що 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа № 459/1259/16-ц, виданого 30.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 40490,80 грн.

Державним виконавцем скеровано запити до компетентних органів на предмет наявності за боржником майна, на яке б можна було звернути стягнення. Згідно наданих відповідей за боржником не зареєстровано нерухомого майна, останній як власник земельних ділянок на території Черовноградської міської ради не значиться. Згідно повідомлення ЧМЦЗ від 31.10.2016 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку у Червоноградському міському центрі зайнятості.

Як видно із копії постанови державного виконавця Червоноградського міського ВДВС від 25.01.2017 року, оголошено розшук автомобіля НОМЕР_2, що належить боржнику ОСОБА_1.

Також в процесі виконання виконавчого провадження державним виконавцем складалися акти від 01.11.2016 року та 20.02.2017 року, які свідчать про те, що 01.11.2016 року та 20.02.2017 року державним виконавцем були здійснені виходи за місцем проживання боржника ОСОБА_1, однак дверей квартири ніхто не відчинив.

Вирішуючи порушене державним виконавцем питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладенихна нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду та що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу. У матеріалах справи відсутні докази того, що боржник викликався до виконавчої служби і ухилявся від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Більше того, у матеріалах справи немає відомостей стосовно обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, що спростовує доводи подання про ухилення останнього від виконання своїх обовязків.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков