АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання договору поруки, посилаючись на те, що 18 вересня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору від 03 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 2911, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» було звернено стягнення та зареєстровано право власності на нерухоме майно, передане в іпотеку за Іпотечним договором, а оскільки його зобовязання за Кредитним договором було припинено шляхом виконання, то є підстави для розірвання Договору поруки у звязку з істотною зміною обставин.

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогою визнати поруку припиненою, посилаючись на те, що укладенням Додаткової угоди від 09 грудня 2013 року № 11 до Кредитного договору № 126-СВ (Нова редакція) збільшено його обсяг відповідальності за Договором поруки, шляхом збільшення процентної ставки, санкцій, комісій, збільшено підстави дострокової погашення кредиту, у звязку з чим просив визнати поруку припиненою.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» відмовлено; позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 задоволені та визнано припиненою поруку ОСОБА_2 по Договору поруки № 126-СВ/SUR-2 від 6 вересня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2, ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та ПАТ «Укрсоцбанк», а також вирішено питання розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодився ПАТ «Укрсоцбанк», звернулись з апеляційною скаргою, за якою просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 03 вересня 2010 року між ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та ВАТ «Унікредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено Кредитний договір № 126-СВ, згідно якого ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» отримало кредит в сумі 4400000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних зі строком повернення грошових коштів до 03 вересня 2011 року (Т.1 а.с. 62-87)

В подальшому між Банком та ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» були уколадені додаткові угоди, а саме: 20 грудня 2010 року, 31 серпня 2011 року, 31 жовтня 2011 року, 13 грудня 2011 року, 28 лютого 2012 року, 14 листопада 2012 року, 12 грудня 2012 року, 05 квітня 2013 року, 01 серпня 2013 року, а також договір про внесення змін до кредитного договору 01 листопада 2013 року та додаткова угода №11 від 09 грудня 2013 року, згідно якої вказаний кредитний договір викладено в новій редакції (Т.1 а.с. 88-134).

З метою забезпечення виконання зобовязань позивача за первісним позовом 06 вересня 2010 року між ТОВ «Виробниче підприємтсво «Агро-Союз», ОСОБА_2 та ВАТ «Унікредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено Договір поруки № 126-СВ/SUR-2, відповідно до якого ОСОБА_2 як поручитель зобовязався перед Банком як кредитором відповідати за виконання ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» зобовязань за Кредитним договором, а також між цим сторонами були укладені договори про внесення змін до договору поруки, а саме: 31 серпня 2011 року, 13 грудня 2011 року, 18 грудня 2012 року, 09 грудня 2013 року та 29 вересня 2014 року (Т.1 а.с. 135-153).

Відповідно до нової редакції кредитного договору, Банк надав Позичальнику фінансування із загальною сумою 8625397,5 доларів США зі строком повернення до 31 липня 2014 року зі сплатою процентів в наступних розмірах: 12 % для частки в доларах США чи ЄВРО, при цьому максимальний розмір процентів встановлено 17 % річних, а також встановленно додаткові відсотки за користування грошовими коштами в ЄВРО 17% річних, за користування гршовими коштами в доларах США 16 % річних, та процентна ставка в гривні -28% річних.

А як вбачається з договорів про внесення змін і доповнень до договору поруки №126-СВ/SUR-2 від 09 грудня 2013 року та від 29 вересня 2014 року, поручитель ОСОБА_2 поручився за виконання ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» зобовязань за виконання умов кредитнотго договору в новій редакції в сумі 8625397,5 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12% річних та ставки LIBOR, відповідно до валюти частки.

А пуктами 6 цих договорів передбачено, що будь-які зміни до цього договору про внесення змін і доповнень, не будуть чинними, якщо вони не будуть оформлені письмово і підписані Банком, Позичальником та Поручителем.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, ч.1 ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі змісту статті 553 ЦК України випливає, що обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, а частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору, зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов, що закріплено у ч.1 ст.653 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору, зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов, що закріплено у ч.1 ст.653 ЦК України.

Отже, припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України можливе лише у разі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, тобто в зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь яке збільшення зобовязання, будь-то збільшення кредитної процентної ставки, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою № 11 до Кредитного договору № 126-СВ від 09 грудня 2013 року, було укладено кредитний договір в новій реддакції, яким були внесені зміни, що призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Даною додаткового угодою було збільшено процентну ставку, санкції, комісії, збільшено підстави дострокової погашення кредиту.

Відповідно до в п. 5.2. Нової редакції кредитного договору визначено наступну процентну ставку:

Процентна ставка для часток в доларах США та Євро є змінюваною і складається з: маржі 12 (дванадцять) % річних та ставки LIBOR (відповідно до валюти Частки).При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки для частки в доларах США та Євро складає 17 (сімнадцять) % річних.

За користування грошовими коштами в євро, що сплачені Банком за рахунок власних коштів бенефіціарам за Гарантіями, які надані за цим договором в євро, позичальник сплачує 17 (сімнадцять) % річних від суми, що сплачена банком за такими гарантіями та залишається невідшкодованою позичальником.

За користування грошовими коштами в доларах США, що сплачені Банком за рахунок власних коштів бенефіціарам за Гарантіями, які надані за цим договором в доларах США, позичальник сплачує 16 (шістнадцять) % річних від суми, що сплачена Банком за такими гарантіями та залишається невідшкодованою позичальником.

В той час як в договорі про внесення змін і доповнень до договору поруки №126-СВ/SUR-2, укладеного 09 грудня 2013 року, позивачем за зустрічним позовом було надано згоду про викладення п. 1.1 договору поруки в іншій редакції, відповідно до якої сторони встановили, що позивач за зустрічним позовом зобовязується сплатити платежі за кредитним договором, зокрема відсотки та встановили що відсоткова ставка для часток в доларах США та Євро складається з: маржі 12 (відсотків) річних та ставки LIBOR (відповідно до валюти частки). Іншої відсоткової ставки для часток в доларах США та євро в Договорі про внесення змін та в договорі поруки передбачено не було.

Процентна ставка для часток в доларах США та євро відповідно до змін до договору поруки є фіксованою, в той час як у новій редакції кредитного договору передбачено, що процентна ставка може бути змінено в межах 17 (сімнадцяти) відсотків річних, тобто передбачено можливість збільшення такої ставки до 17(сімнадцяти) відсотків річних.

Крім цього, збільшено санкції за недотримання умов щоквартального проведення грошових розрахунків через рахунки Банку, в наслідок чого відбулося збільшення відповідальності позивача за зустрічним позовом.

У кредитному договорі у редакції до 09 грудня 2013 року в п. п.f п. 8.2 встановлено зобовязання Позичальника забезпечувати щоквартальне проведення через рахунки, відкриті в Банку, грошових розрахунків Боржника в сумі, пропорційній відношенню кредитного портфелю банку до загального кредитного портфелю Боржника, станом на перше число відповідного календарного місяця. Така ж норма передбачена в п. п. g п. 8.2. нової редакції кредитного договору та доповнена положенням, яке встановлює, що сума таких розрахунків має бути пропорційною, але не менш ніж 32 % .

У попередній редакції кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо такий обсяг розрахунків через рахунки, що відкриті в Банку, не буде виконуватись, відсоткова ставка за кредитом буде більше на 2 % річних протягом відповідного періоду невиконання та/або на наступний відсотковий період. В той час, як у Новій редакції кредитного договору за невиконання такої умови передбачено штрафну санкцію у розмірі, що складає 25 % від суми різниці між обсягом розрахунків.

На відміну від визначеної в попередній редакції кредитного договору санкції, яка є сталою, у новій редакції кредитного договору розмір санкції є умовним та таким, що залежить від обсягу розрахунків позичальника, тому розмір такої санкції може бути значно більшим, ніж розмір санкції, яка визначена у Попередній редакції кредитного договору.

Так, враховуючи те, що відповідно до нової редакції кредитного договору санкція за недотримання умов щоквартального проведення розрахунків становить 25 % відсотків від щонайменше 32 % розрахунків позичальника, тобто щонайменше 8 % від розрахунків позичальника. В той час як за попередньою редакцією кредитного договору за таке порушення позичальник сплачує додатково до відсоткової ставки 2 % річних за період невиконання, тобто 0.5 % від суми кредиту за квартал. Оскільки відсоток від суми кредиту за попередньої редакцією кредитного договору у 16 разів менший, ніж відсоток від суми розрахунків за новою редакцією кредитного договору, то у випадку, якщо сума розрахунків які не були проведені позичальником буде більшою ніж 6.25 % від суми кредиту, то така санкція буде більшою за санкцію, як встановлена попередньою редакцією кредитного договору. Настання цього має високу ймовірність. Тому при такій зміні санкції за невиконання умов щоквартального проведення розрахунків ризики погіршення майнового становища поручителя значно зростають.

Також збільшення обсягу відповідальності Позичальника відбулось за рахунок встановлення та збільшення комісій, що є за своєю суттю платою за користування кредитом.

В п. 6.1-6.4 Нової редакції кредитного договору передбачено комісії за:

Акредитивом, до яких входять: комісія за відкриття та обслуговування акредитива, яка складає 3 (три) % річних, але не менше 100.00 (сто) євро, що розраховується від суми зобовязань Банку за акредитивом.

Комісія за відстрочений платіж за акредитивом, яка складає 3 (три) % річних, що розраховується від фактичної суми зобовязань банку за відстроченими платежами.

Інші комісії за акредитивом, які сплачуються Позичальником відповідно до заяви про відкриття документарного акредитива та договору банківського рахунку.

Надання та обслуговування гарантії, яка складає 3 (три) % річних, але не менше гривневого еквіваленту 100 (сто) євро, що розраховуються у валюті відповідної гарантії від суми фактичних зобовязань Банку за гарантією за фактичну кількість календарних днів з дати надання гарантії до дати закінчення закінчення терміну дії гарантії, або повної сплати за нею (в залежності від того, як подія відбудеться раніше ) на базі року, що складається з 360 календарних днів.

Інші комісії за гарантіями, які сплачуються Позичальником відповідно до умов заяви про надання гарантії та договору банківського рахунку.

В той час як в Попередній редакції кредитного договору вище перераховані комісії не були передбачені.

Крім цього, було розширено змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту п. 8.2. Нової редакції кредитного договору передбачає, що якщо у будь-який момент протягом терміну дії договору відбувається суттєва негативна зміна у фінансовому стані будь-якого з Позичальників та/або групи Позичальників, Позичальник зобовязаний на письмову вимогу Банку згідно з умовами, встановленими Банком у такій вимозі, надати Банку в заставу/іпотеку майно (або надати банку інше визначене банком забезпечення), яке задовольнятиме Банк, протягом 10 робочих днів з дати такої вимоги (а для іпотеки протягом 30 робочих днів з дати такої вимоги) або, в разі неможливості з обєктивних причин надати Банку застав/іпотеку (або інше визначене Банком забезпечення), здійснити дострокове погашення кредиту і в такому випадку Кредит повинен бути достроково погашений позичальником протягом 30 робочих днів зі сплатою всіх належних до сплати процентів та інших платежів передбачених договором.

А в п. п. (і) п. 10.1 Попередньої редакції кредитного договору визначено один із випадків невиконання, а саме втрата предмета застави, яка полягає у втраті можливості, із будь-якої причини, звернути стягнення на предмет застави за будь-яким із забезпечувальних документів, або такий предмет застави перестає існувати чи іншим чином стає недоступним для Банку із будь-якої причини; або будь-який Забезпечувальний документ чи будь-яке його положення відкликається, припиняється чи втрачає силу. В Новій редакції кредитного договору такий випадок був замінений на втрату забезпечення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що додатковою угодою № 11 до Кредитного договору № 126-СВ були внесені зміни, що призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У п. 2.1. договору поруки передбачено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений та згоден зі всіма умовами кредитного договору та цим надає згоду на будь-які інші нові умови кредитного договору автоматично, з моменту їх внесення в кредитний договір та на збільшення обсягу відповідальності поручителя у звязку з такими змінами, а в пунктах 6 договорів договорів про внесення змін до договору Поруки передбачено, що будь-які зміни до цього договору про внесення змін і доповнень, не будуть чинними, якщо вони не будуть оформлені письмово і підписані Банком, Позичальником та Поручителем.

У звязку з чим згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 5 червня 2013 року (N 6-43цс13), проте в договорі поруки ці вимоги не дотриманні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про припинення поруки ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» про незаконність рішення, оскільки пунктом 2.1. договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений та згоден зі всіма умовами кредитного договору та цим надає згоду на будь-які інші нові умови кредитного договору автоматично, з моменту їх внесення в кредитний договір та на збільшення обсягу відповідальності поручителя у звязку з такими змінами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки даний пункт договору не є належною згодою ОСОБА_2 на зміну зобовязання, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а також цим вимогам суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистим тлумачення апелянтом норм права на свою користь.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» про розірвання Договору поруки у звязку з істотною зміною обставин, колегія суддів вважає обгрунтованим та ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відстуні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_4