Справа № 361/6859/16-ц
Провадження № 2-з/361/30/17
У Х В А Л А

23 лютого 2017 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП в сумі 109157, 87 грн.

Позивачем подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1. Вимоги заяви вмотивовані тим, що з розмови з відповідачем заявнику стало відомо, що вона не бажає відшкодовувати заподіяні збитки, що дає підстави вважати, що вона буде ухилятися від виконання рішення суду, в тому числі і шляхом відчуження належного їй транспортного засобу, що суттєво ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду на випадок задоволення позову.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, заяву передано на розгляд головуючому у справі судді Селезньовій Т.В.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Види заходів забезпечення передбачені в ч.1 та ч.2 ст.151 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів цивільної справи, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення, встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, ОСОБА_2 не належить. Зі змісту позовної заяви - даний автомобіль КІА, на який просить позивач накласти арешт для забезпечення виконання рішення про стягнення з відповідачки завданої йому шкоди, належить позивачу.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з зазначених обґрунтувань забезпечення позову та накладення арешту на майно боржника, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд не вбачає підстави для накладення арешту на автомобіль, який не належить відповідачу, а належить позивачу. І в даному випадку, враховуючи, що конкретний захід забезпечення суд може вжити лише за заявою сторони і не може дані питання вирішувати за власною ініціативою, то відсутні підстави для вжиття іншого можливого заходу забезпечення позову та накладення арешту на інше майно. Не зазначене в даній заяві позивача.

Тому в заяві про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль НОМЕР_2.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Селезньова