Справа № 369/8574/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/1411/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 28.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» до ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмаз и К», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поруки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач ПАТ «Радикал банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором поруки. Заявлений позов мотивував тим, що 27 березня 2013 року між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «Алмаз и К» укладено кредитний договір № КЛ-4490/1-978 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 200000 євро до 25 березня 2016 року під 12 % річних. Для забезпечення виконання своїх зобов'язань перед позичальником, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителями та банком були укладені договору поруки від 27 березня 2013 року. На підставі кредитного договору між позичальником та банком укладено шість додаткових договорів до кредитного договору в частині надання конкретного траншу кредиту, а також збільшено ліміт кредитування до 280000 євро та видано черговий транш на суму 80000 євро. Позичальник взяті на себе зобов'язання у частині своєчасного виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом не виконав, внаслідок чого у ТОВ «Алмаз і К» виникла перед банком заборгованість, яка станом на 03 червня 2016 року складає 268774,19 євро, що еквівалентно 7917267,43 грн., із яких 71153,79 грн. - пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів. Просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 71153,79 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 рокупозов ПАТ «Радикал банк» задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість по пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів в розмірі 71153,79 грн. та судовий збір 1378 грн.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 рокута залишити позов без розгляду. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що справа про припинення договору поруки розглядається Києво-Святошинським районним судом та що справа про стягнення заборгованості та визначення її розміру розглядається Господарським судом Київської області. В мотивувальній частині рішення зазначено, що представник відповідача не з'явився в судове засідання, хоча це твердження не відповідає дійсності, та що ОСОБА_2 не виконав умови кредитного договору, хоча він не є його стороною, та що вимога про сплату поручителем простроченої заборгованості виконана не була, хоча така вимога ПАТ «Радикал Банк» не виставлялася і до матеріалів справи не долучена.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає даним вимогам закону.

Задовольняючи позов ПАТ «Радикал Банк» про стягнення заявленої заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що між ТОВ «Алмаз І К» та ПАТ «Радикал Банк» укладено кредитний договір, поручителем виконання умов якого виступає відповідач ОСОБА_2, а тому кредитор мав законні підстави для нарахування та стягнення пені за даним кредитним договором із відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 27 березня 2013 року між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «Алмаз І К» укладено кредитний договір № КЛ-4490/1-978, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит/транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом/траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невід'ємну частину договору. Ліміт кредитної лінії складає 200000 євро., термін остаточного повернення кредиту 25 березня 2016 року включно, процентна ставка 12 % річних та може бути змінена при видачі кожної з частин кредиту (траншу кредиту) в межах кредитної лінії, за рішенням уповноваженого органу кредитодавця щодо користування грошовими коштами, рішення про видачу яких в межах розміру ліміту кредитної лінії розглядається уповноваженим органом кредитодавця. Статтею 4 кредитного договору визначена відповідальність сторін, в тому числі підстави і розмір нарахування штрафних санкцій позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору.

Додатковими договорами до кредитного договору, укладеними 02 квітня 2013 року, 18 квітня 2013 року, 23 квітня 2013 року кредитодавцем надано позичальнику кредит в межах ліміту кредитування в сумі відповідно 50000 євро, 30000 євро, 120000 євро.

Додатковим договором до кредитного договору від 28 травня 2013 року збільшено ліміт кредитної лінії до 280000 євро та надано кредит в межах ліміту кредитування 80000 євро.

01 жовтня 2013 року ПАТ «Радикал Банк» і ТОВ «Алмаз І К» уклали договір про внесення змін № 5 кредитного договору, яким внесено зміни до кредитного договору в частині черговості погашення заборгованості, віднесення на рахунок позичальника або майнового поручителя здійснення визначення оцінки ринкової вартості забезпечення.

Додатковим договором до кредитного договору від 15 липня 2014 року в межах ліміту кредитування кредитодавцем надано позичальнику кредит в сумі 10000 євро.

27 березня 2013 року ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № ДП-4490/1-978, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредитів, наданих в межах ліміту кредитної лінії, сплати процентів за користування кредитами, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № КЛ-4490/1-978 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 27 березня 2013 року, що укладений між кредитодавцем та позичальником та додатковими договорами (угодами) до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в заявленому позивачем розмірі із поручителя, суд першої інстанції виходив із того, що між банком та ТОВ «Алмаз І К» було укладено кредитний договір, забезпечений договором поруки, укладеним із відповідачем ОСОБА_2, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із данними висновками суду першої інстанції про порушення права позивача як кредитора і необхідність захисту його права шляхом стягнення заборгованості із відповідача як поручителя на його користь. При цьому колегія суддів враховує, що факт отримання кредиту, наявності заборгованості за кредитним договором та її розмір доводами апеляційної скарги не спростовані.

В запереченні проти позову та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що в Господарському суді Київської області розглядається справа за позовом ПАТ «Радикал Банк» до ТОВ «Алмаз І К», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому позивач просить стягнути із позичальника на свою користь 8475692,92 грн., і ухвалою від 25 жовтня 2016 року по справі призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій, на вирішення якої поставлені питання щодо розміру заборгованості ТОВ «Алмаз І К». Крім того, посилався, що ухвалою від 01 вересня 2016 року відкрито провадження у справі за його позовом до ПАТ «Радикал Банк» про припинення договору поруки.

Оцінюючи дані доводи, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином, закон не вимагає від поручителя звертатися із позовом про припинення договору поруки із зазначених підстав, оскільки таке припинення є автоматичним.

Разом із тим, оскільки умови договору поруки від 27 березня 2013 року (п. 1.4) передбачають солідарну відповідальність ОСОБА_2 у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № КЛ-4490/1-978 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 27 березня 2013 року, що укладений між кредитодавцем та позичальником та додатковими договорами (угодами) до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, обсяг відповідальності поручителя за даним договором не потребує її збільшення додатковою угодою.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги щодо залишення позовної заяви без розгляду, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Разом із тим, як вбачається із копії ухвали про призначення експертизи, долученої до апеляційної скарги, справа розглядається в порядку господарського судочинства, при цьому ОСОБА_2 є третьою особою, а позов пред'явлений до ТОВ «Алмаз І К», відтак немає жодної підстави залишення позову без розгляду відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо невідповідності дійсним обставинам справи твердження суду про те, що представник відповідача не з'явився в судове засідання, колегія суддів враховує, що дане твердження було виправлене на протилежне ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року про виправлення описки (а. с. 88).

Доводи апеляційної скарги про помилковість рішення суду в частині зазначення невиконання ним умов кредитного договору, стороною якого він не є, не впливають на наявність солідарного зобов'язання із позичальником і необхідність сплати заборгованості як поручителю.

Відсутність в матеріалах справи вимоги про сплату поручителем простроченої заборгованості, на що звертає увагу відповідач, також не спростовує висновків суду, оскільки поручитель в судовому засіданні може заперечувати проти вимог кредитодавця.

Крім цього, всі наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору і не є підставою для скасування рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.