У х в а л а

16 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2016 року та заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-банк" (далі - ПАТ "Акцент-банк") до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області заочним рішенням від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2016 року, позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Акцент-банк" 24 тис. 772 грн 87 коп. заборгованості за кредитним договором від 23 вересня 2008 року.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 січня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2016 року відмовив з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

24 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2016 року та заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 549 Цивільного кодексу України та статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів"

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 23 січня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ОСОБА_4 за спірним кредитним договором належним чином не виконав узятих на себе зобов'язань з погашення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором.

Разом з тим в ухвалі від 12 квітня 2017 року, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції скасував судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 6 вересня 2016 року та заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко