Справа №464/2960/17
пр № 2/464/1015/17
У Х В А Л А

17 травня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

10.05.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 23.12.2010 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 70 819 грн. 56 коп., яку банк просить стягнути з позичальника разом із судовими витратами.

Одночасно з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій банк просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач заборгованість, що виникла за кредитним договором, у добровільному порядку не сплачує, у звязку із чим утворилась заборгованість, яка є значною, через що відповідач може розпорядитися власним майном з метою уникнення виконання рішення суду, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені, а виконання рішення суду стане неможливим.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1)накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2)забороною вчиняти певні дії;

3)встановленням обовязку вчинити певні дії;

4)забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Крім цього, п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких

можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №87344726 від 17.05.2017 року, сформованої на запит суду у звязку із розглядом даної заяви про забезпечення позову, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, з 23.07.2008 року на підставі свідоцтва про право власності № С-07672 від 18.07.2008 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, форма власності приватна спільна сумісна, частки власності не визначені.

На підставі наведеного, з урахуванням того, що квартира, на яку банк просить накласти арешт в якості забезпечення позову, належить відповідачу на праві спільної сумісної власності із іншою особою, яка не є стороною кредитного договору, а частка відповідача у праві спільної сумісної власності не визначена, то накладення арешту на вказану квартиру в цілому порушить право власності іншого співвласника квартири. З урахуванням наведеного, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суду м.Львова протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Радченко Е. А.