АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2415/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/188/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

ОСОБА_1, представників Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просив поновити його на роботі на посаді викладача спецдисциплін, а також стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17345,22 гривні.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 жовтня 2012 року його було прийнято на посаду викладача спецдисциплін Тернопільського ВПУ №4 ім. М.Паращука. Наказом в.о. директора Тернопільського ВПУ №4 від 31 серпня 2016 року позивача було звільнено з посади викладача у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення проведено з порушенням вимог закону, оскільки відповідач самостійно визначив чисельність викладачів та скоротив його посаду. Крім цього зазначив, що навчальне навантаження для викладачів спецдисциплін в момент скорочення було 100 відсотків, відповідач перерозподілив навантаження між іншими викладачами, у тому числі дисципліни, які викладав позивач. Також, адміністрація ВПУ №4 передала предмети, які викладались позивачем іншим викладачам, зокрема ОСОБА_3, яка не є спеціалістом у галузі електрозварювання та викладала дисципліни для учнів іншого профілю. Враховуючи наведені обставини просив суд позов задовольнити, а його поновити на посаді викладача та стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції не правильно встановив рівень кваліфікації його і кандидатів на скорочення. Відповідно до чинного законодавства України кваліфікація працівника - рівень знань, умінь, професійних навичок і досвіду роботи. Висока кваліфікація викладача - комплекс теоретичного і практичного досвіду не тільки в ПТУ-4.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники Тернопільського вищого професійного училища №4 імені М. Паращука апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача було належним чином попереджено про наступне звільнення, йому було запропоновано інші вакантні посади, від яких позивач відмовився, а тому відповідач мав всі підстави для розірвання із ним трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Пунктом 1 частини 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництві і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В силу вимог ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року позивача було прийнято на посаду викладача Тернопільського вищого професійного училища ім.М.Паращука.

Наказом в.о.директора Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука від 31 серпня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 у зв»язку із скороченням чисельності працівників», ОСОБА_1 викладача Тернопільського ВПУ №4 ім.М.Паращука, звільнено з 31 серпня 2016 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України та виплачено вихідну допомогу. Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував наказ №68-к від 30.08.2016 року.

Як вбачається із наказу в.о. директора ТВПУ №4 №68-к від 30 серпня 2016 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», у зв'язку із суттєвим зменшенням обсягу регіонального (державного) замовлення (рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №543 від 15.06.2016 року, наказ Управління освіти і науки Тернопільської міської ради №301 від 21.06.2016 року) у 2016-2017 навчальних роках та відсутністю подальшої потреби в окремих спеціалістах у Тернопільському ВПУ №4 ім.М.Паращука, внесено зміни до штатного розпису Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука з 01 вересня 2016 року, скоротивши дві штатних одиниці майстра виробничого навчання (з професії адміністратор, оператор з обробки інформації та програмного забезпечення), 2 штатних одиниці викладача, 2 штатних одиниці вихователя. Запропоновано всім працівникам, що підпадають під скорочення штату, переведення за їх згодою на інші вакантні посади.

Відповідно до додатку №1 зазначеного наказу, передбачено список вакантних посад станом на 29 серпня 2016 року у ТВПУ №4 ім.М.Паращука, серед яких були: майстер виробничого навчання, паспортист, слюсар-ремонтник, столяр, водій автотранспортного засобу, двірник, прибиральник службових приміщень, комірник інструментальної комори, гардеробник на час опалювального сезону та які було запропоновано позивачу, про що свідчить підпис останнього.

Наказом в.о. директора ТВПУ №4 від 21 червня 2016 року №36 к «Про попередження окремих працівників про можливе звільнення у зв'язку із скороченням», попереджено про можливе звільнення працівників: майстрів виробничого навчання; викладачів: економічний напрямок ОСОБА_4, комп'ютерні технології ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, технічний напрямок ОСОБА_1; будівельний напрямок ОСОБА_7, викладачів, вихователів та інших. Також додатком №1 до вказаного наказу передбачено список вакантних посад станом на 22 червня 2016 року. Із вказаним наказом було ознайомлено позивача, що підтверджено письмовою розпискою.

Як вбачається із довідки Голови профспілкового комітету Тернопільського ВПУ №4, ОСОБА_1 не перебуває у складі профспілкової організації ТВПУ №4 ім.М.Паращука.

Як вбачається із зведеного штатного розпису Тернопільського ВПУ №4 станом на 01.09.2015 року у ньому передбачено посади викладачів у кількості 37,75 шатних одиниць.

Відповідно до зведеного штатного розпису Тернопільського ВПУ №4 станом на 01 вересня 2016 року у ньому передбачено посади викладачів у кількості 32 штатних одиниці.

Як вбачається із довідки про викладачів професійно-теоритичної підготовки ТВПУ №4 від 27.12.2016 року №505:

При звільненні позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідачем враховано вимоги ст. 42 КЗпП України, зокрема те що ОСОБА_1 є спеціалістом 2 категорії, має стаж роботи за фахом у Тернопільському ВПУ №4 - 4 роки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції невірно встановив рівень його кваліфікації та інших кандидатів на скорочення, зокрема викладача ОСОБА_3,яка на момент скорочення читала комп'ютерні технології, а після скорочення почала читати предмети спеціальної технології.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

При звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП діють переваги на залишення на роботі, що встановлені ст. 42 КЗпП.

У першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію. Доказами щодо кваліфікації можуть бути документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів). Верховний Суд вважає за необхідне при застосуванні положень ст.42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі враховувати наявність дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції, виходячи із довідки про викладачів професійно-теоретичної підготовки ТВПУ №4 від 27.12.2016 року №505 дослідив рівень кваліфікації викладачів спецдисциплін та встановив, що:

- викладач ОСОБА_8 має вищу категорію, педагогічне звання викладач-методист, загальний педагогічний стаж 30 років, із них на посаді 18;

- викладач ОСОБА_3 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 21 рік, із них на посаді 21;

- викладач ОСОБА_9 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 27 років, із них на посаді 17;

- викладач ОСОБА_6 має вищу категорію, загальний педагогічний стаж 35 років, із них на посаді 11;

- викладач ОСОБА_10 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 37 років, із них на посаді 29;

- викладач ОСОБА_11 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 41 рік, із них на посаді 39;

- викладач ОСОБА_1 спеціаліст 2 категорії, загальний педагогічний стаж 36 років, із них на посаді 4.

Що стосується викладача ОСОБА_3 то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що вона має більш високу кваліфікацію аніж позивач ОСОБА_1 при цьому судом враховано, що ОСОБА_3 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 21 рік, із них на посаді викладача Тернопільського ВПУ №4 ім.М.Паращука 21рік.

Позивач ОСОБА_1 спеціаліст 2 категорії, загальний педагогічний стаж 36 років, із них на посаді викладача Тернопільського ВПУ №4 ім.М.Паращука 4 роки.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма