Справа № 401/3647/16-ц; 2/401/191/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2017 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гармаш Т.І при секретарі Липко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 вартості витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 41232 грн. 86 коп.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 31 липня 2009 року № 568 ОСОБА_1 з 1 вересня 2009 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29 вересня 2009 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України у Кіровоградській області та відповідачем укладено Договір № 09-767 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 1 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року відповідно до умов Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 14 червня 2013 року №603 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра психології освітньо-кваліфікаційного рівня «Психологія» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Договору відповідача направлено для подальшого проходження служби. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом УМВС України у Кіровоградській області від 09.07.2014 р. № 223 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідач навчався в НАВС з 1 вересня 2009 року по 14 червня 2013 року. Вартість витрат повязаних з утриманням його у навчальному закладі становить 41 232 грн. 86 коп. Із сумою витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі Відповідача ознайомлено та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. На день подачі позовної заяви, грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечив проти позову в повному обсязі. У наданих раніше запереченнях зазначив, що НАВС не є належним позивачем, оскільки не являється розпорядником бюджетних коштів, що витратились державою в особі Міністерства внутрішніх справ на його навчання та утримання на період навчання. Орім цього зазначив, що після закінчення навчання його було зараховано для проходження служби до відділу кадрового забезпечення УМВС України у Кіровоградській області. На посаді старшого психолога він не зміг у повному обсязі реалізувати свій потенціал, як працівника Міністерства внутрішніх справ. У звязку з цим, дізнавшись про початок відбору кандидатів до органів Патрульної поліції ГУ НП у Одеській області, ним у січні 2015 року було подано заяву для проходження конкурсного відбору на посаду патрульного поліцейського. Йому не вдалось пройти конкурсний відбір та потрапити до лав працівників патрульної поліції у місті Одеса. У вересні 2015 р. ним подано заяву для проходження конкурсного відбору на посаду патрульного поліцейського у місті Кременчуці. Після проходження всіх етапів конкурсного відбору та навчання я працюю у складі патрульної поліції ГУ НП у Полтавській області. На сьогоднішній день він продовжує нести службу у складі Міністерства внутрішніх справ України проте на іншій посаді, тому вважає, що з його боку жодних порушень допущено не було, оскільки у період з дня звільнення до дня прийняття присяги поліцейського він фактично не покидав лави Міністерства внутрішніх справ України. Просив в позові відмовити повністю.

Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку.

29.09.2009 між КНУВС та ОСОБА_1 був укладений Договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» (а.с.10-11)

Наказом КНУВС від 31.07.2009 №568 ОСОБА_1 зараховано на навчання на 1 курс Київського національного університету внутрішніх справ з 01.09.2009 року ( а. с. 8).

Відповідно до витягу з наказу НАВС від 14.06.2013 №601 ОСОБА_1 видано диплом бакалавра ( а.с. 9).

На запит суду про надання доказів на підтвердження направлення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби після здобуття вищої освіти позивач повідомив, що ОСОБА_1 направлявся не у розпорядження кадрів, а в розпорядження Головного Управління МВС (на той час). Документом, який підтверджує направлення є саме направлення у двох примірниках, один з яких видається особі інший в особову справу, а тому надання цього документу позивачем є неможливим.

Довідками про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_1 в Національній академії внутрішніх справ, зазначено, що загальна сума вартості навчання за період з 01.09.2009 р. по 14.06.2013 р., 1382 доби, становить 17964,33 41323,86 грн., в тому числі: грошове забезпечення 10400,31 грн., продовольче забезпечення 16490,52 грн., речове забезпечення 2521,65 грн., оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 11820,38 (а.с. 14-23).

З витягу наказу № 223 о/с від 09.07.2014 року вбачається, що лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів МВС за власним бажанням ( а.с. 24).

Довідкою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці від 15.05.2017 р., підтверджується, що ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України з 21.12.2015 року по теперішній час ( а.с. 90). Також це підтверджується копією трудової книжки відповідача ( а.с. 55).

З довідки Управління патрульної поліції у м. Кременчуці від 23.08.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проходив конкурсний відбір до патрульної поліції в місті Кременчуці в період з 21.09.2015 року по 25.12.2015 р., на посаду інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 призначений 27.02.2016 року ( а. с.117).

Отже, як вбачається із досліджених доказів відповідач ОСОБА_1, звільнившись з органів МВС, іншою діяльністю на платній основі не займався, а у подальшому після проходження конкурсного відбору у період з 09.07.2014 року по 21.12.2015 року був знову прийнятий на службу до Національної поліції України, та проходить її до теперішнього часу.

Відповідно до пункту 2.3.5 Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ ОСОБА_1 як сторона договору брав на себе обовязок після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку признана Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Отже за змістом вказаного пункту договору, відповідач мав обовязок відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років.

Але при цьому, у даному пункті договору не визначено, що цей період має бути безперервним.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження направлення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби після здобуття вищої освіти, та не вказав до УМВС України якої області та на яку саме посаду він направлений.

За таких обставин, суд аналізуючи зміст договору, приходить до висновку що відповідач ОСОБА_2 після здобуття вищої освіти мав відпрацювати в органах внутрішніх справ на будь-якій посаді сумарно не менше трьох років.

Пунктом 2.3.6 вказаного Договору передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, передбачених п.3 договору, а саме за власним бажанням без поважних причин, за порушення дисципліни чи у звязку із відмовою від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, протягом перших трьох років після закінчення навчання ОСОБА_1 повинен відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі.

Отже, підставою для відшкодування фактичних витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі за змістом договору є, зокрема звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Як вбачається з наказу № 223о/с від 09.07.2014 року відповідач ОСОБА_1 звільнився за власним бажанням. Проте, причиною звільнення за власним бажанням, як зазначає у своєму запереченні відповідач, була неможливість реалізації свого потенціалу у повному обсязі на посаді старшого психолога, яку він обіймав.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 після звільнення з цієї посади не припинив службу в органах внутрішніх справ (Національній поліції), а після проходження конкурсного відбору продовжив службу, але на іншій посаді, суд вважає, що його звільнення за власним бажанням відбулось з поважних причин, що не є підставою для відшкодування фактичних витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі.

Пунктом 9 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261 (в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин), визначено, що стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію, а якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 після закінчення навчального закладу, продовжив працювати в органах МВС України, звільнився з посади старшого психолога за власним бажанням з поважних причин та після проходження конкурсного відбору знову був прийнятий на службу до Національної поліції, де проходить службу до теперішнього часу, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не порушив зобовязань за договором, а тому підстави для застосування до нього правових наслідків порушення зобовязання, передбачених ст. 611 ЦК України та укладеним між сторонами договором, а саме стягнення з нього суми витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі відсутні.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У звязку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, сплачені позивачем до подання позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відносить за його рахунок.

На підставі викладеного, та ст.ст. 525, 610, 611 ЦК України, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У позові Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 41232 грн. 86 коп. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : ОСОБА_3

05.09.2017