УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Танривердієва Муси Танриверді-огли», ОСОБА_6, треті особи: Реєстраційна служба Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору міни земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила:

- визнати за нею право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2, площею 6,5672 га, що розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1;

- визнати недійсним видане ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку, скасувавши запис № 7377746 від 17 жовтня 2014 року про державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за

ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнати недійсною додаткову угоду від 18 листопада 2014 року до договору оренди землі від 23 травня 2006 року, укладену між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Танривердієва Муси Танриверді-огли» (далі - ФГ «Танривердієва Муси Танриверді-огли»), скасувавши запис № 7758744 від 18 листопада 2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ФГ «Танривердієва Муси Танриверді-огли» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 08 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Коваленко Г.Г., про що в державному реєстрі вчинено запис № 1172, за умовами якого ОСОБА_6 передала їй у власність земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 6,5672 га, що розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, у зв'язку із чим приватним нотаріусом КоваленкоГ.Г. на державному акті на право власності на земельну ділянку серії КР № 056761 від 06 грудня 2005 року, виданому ОСОБА_6, зроблено запис про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_4, та на цьому ж державному акті Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі зроблено запис про реєстрацію права на земельну ділянку в поземельній книзі 23 грудня 2011 року за реєстровим номером НОМЕР_3.

Посилаючись на те, що у жовтні 2015 року вона вирішила зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте отримала рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК у зв'язку з тим, що вона не є належним заявником, тобто спірна земельна ділянка зареєстрована за іншою особою, а також посилаючись на те, що їй стало відомо про подання у жовтні 2014 року ОСОБА_6 оголошення в газету про втрату свого державного акта на земельну ділянку та отримання в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі його завіреної копії, витягу з ДЗК на своє ім'я та про подання документів державному реєстратору на реєстрацію за собою права власності на земельну ділянку, ОСОБА_4 просила задовольнити її позов.

У грудні 2015 року ОСОБА_6 подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій просила визнати недійсним договір міни, укладений 08 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, від імені якої на підставі посвідченої 04 березня 2011 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Коваленко Г.Г. довіреності діяла представник ОСОБА_7, який був посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Г.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 1172.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_6 посилалася на те, що спірним договором міни фактично здійснено обмін земельної частки (паю) на іншу земельну ділянку, яка не знаходиться в єдиному масиві, а взагалі розташована в іншому населеному пункті, внаслідок чого було здійснено обхід мораторію на заборону відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що суперечить вимогам п. 15 Перехідних положень Земельного Кодексу України, а тому вважала, що такий договір не відповідає вимогам закону і не має юридичної сили та повинен бути визнаний недійсним.

Також ОСОБА_6 вказувала, що вона ніколи не видавала жодних довіреностей ОСОБА_7 на укладення договору міни належної їй земельної ділянки та з цього приводу документів не підписувала.

Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_6 просила задовольнити її зустрічний позов.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

від 14 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 6,5672 га, що розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Визнано недійсним видане ОСОБА_6 свідоцтво про право власності

№ 28271568 від 17 жовтня 2014 року на земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 6,5672 га, що розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, скасувавши запис № 7377746 від 17 жовтня 2014 року про державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за

ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнано недійсною додаткову угоду від 18 листопада 2014 року до договору оренди землі від 23 травня 2006 року, укладену між ОСОБА_6 та ФГ «Танривердієва Муси Танриверді-огли», скасувавши запис № 7758744

від 18 листопада 2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ФГ «Танривердієва Муси Танриверді-огли» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-172цс14, та виходили з того, що при укладенні договору міни від 08 грудня 2011 року сторонами не було порушено вимоги п. 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України та ст. 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки обміненими були земельні ділянки за схемою «пай на пай», дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору міни, у зв'язку із чим підлягають визнанню недійсними видане ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на земельну з кадастровим номером НОМЕР_1 та додаткова угода від 18 листопада 2014 року до договору оренди землі від 23 травня 2006 року, укладена між ОСОБА_6 та ФГ «Танривердієва Муси Танриверді-огли».

Крім того суд першої інстанції вмотивовано виходив з того, що з тексту довіреності, виданої ОСОБА_6 та посвідченої 04 березня 2011 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Коваленко Г.Г. за реєстровим № 142, вбачається, що ОСОБА_7 не перевищила свої повноваження при укладенні договору міни із ОСОБА_4, а ОСОБА_6 вимоги про визнання вказаної довіреності недійсною не заявлялося.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для задоволення первинного позову ОСОБА_4 та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області

від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

Т.О. Писана