АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4807/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/383/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

секретар : Чубіна А.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку із ушкодженням здоровя,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди в звязку із ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4зазначив, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 12.01.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 55% та встановлена третя група інвалідності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача у відшкодування заподіяної моральної шкоди 275600 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди 32 000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що позивач працював у шкідливих та небезпечних умовах праці не тільки на ПАТ «Кривбасзалізрудком», а й на інших підприємствах, за спричинення якої не може відповідати лише відповідач.

Крім того, зазначив, що позивач звільнився не за станом здоровя, а у звязку із виходом на пенсію.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки того, що позивачу вже було задоволено судовим рішенням відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «Євраз ОСОБА_6» у звязку з втратою трудової працездатності.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню знаступних підстав.

Відповідно до рішення лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини, від 15.12.2009 року Протокол № 2739 та 20.08.2015 року Протокол № 1137, позивачу встановлена наявність професійних захворювань за діагнозом: 1. 1.Радикулопатія папереково - крижова L4,L5,S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязові тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остереартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФС першого другого ст.); 2.Вібраційна хвороба першої - другої ст. від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечелопатковим періартрозом ( ПФ другого ст.), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ст.),остеартрозом в поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів ( ПФ перешого другого ст.), деф. артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 3.Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст. ) група «А» ЛН першого ст.; 4.Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 03 листопада 2015 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання, зокрема робота протягом 15 років та 7 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (а.с.10-11).

За висновком МСЕК від 12 січня 2016 року ОСОБА_4О первинно встановлено 55 % втрати професійної працездатності 10% - радиколопатія; 30% - по вібраційній хворобі; 10% - по ХОЗЛ та 5% - по тугуватості та встановлена 3 група інвалідності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 03 листопада 2015 року причиною професійного захворювання позивача є тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_4, встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виробництва.

Не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, про можливість впливу шкідливих факторів, в ПАТ «Кривбасзалізрудком», не знімає з відповідача обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються колегією суддів до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні ним професійного захворювання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Посилання ПАТ «Кривабасзалізрудком» на те, що Позивач працював у шкідливих та небезпечних умовах праці не тільки на ПАТ «Кривбасзалізрудком», а й на інших підприємствах, та за рішенням суду ОСОБА_4 вже було стягнуто моральну шкоду з ПрАТ «Євраз ОСОБА_6» у звязку з втратою трудової працездатності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані фактичні обставини прийняті до уваги судом першої інстанції при визначені розміру стягнутої моральної шкоди. Стягнення моральної шкоди з іншого підприємства на якому працював позивач не може бути підставою для відмови в стягненні моральної шкоди з підприємства ПАТ «Кривбасзалізрудком», з вини якого її заподіяно, та на якому протягом 11 років працював позивач у шкідливих умовах виробництва, оскільки ст. 153 КЗпП України передбачає обовязок власника або уповноважений ним орган, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці покладається, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача та, відповідно, відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині з наступних підстав.

Розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено у відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини справи, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, зокрема тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів, значний відсоток втрати працездатності, які згідно висновку МСЕК 55%, встановлено третю групу інвалідності, загальний стаж роботи у шкідливих умовах праці складає 15 років 7 міс., з яких 11 років позивач працював на підприємстві відповідача.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. ОСОБА_6 першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Бондар Я.М.

Судді: Зубакова В.П.

ОСОБА_7