Ухвала

іменем україни

2 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Ситнік О.М., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11 травня 2011 року по 13 січня 2014 року вона працювала у товаристві з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Елавус ЛТД»). 13 січня 2014 року вона була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Однак при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2014 року з відповідача на її користь було стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 20 626 грн 67 коп. Зазначені кошти були отримані нею лише 28 грудня 2015 року.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 1 лютого 2014 року по 27 грудня 2015 року у розмірі 80 944 грн 75 коп. та суму індексації заробітної плати у розмірі 15 944 грн 42 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та встановивши, що ОСОБА_4 з кредиторськими вимогами про виплату середнього заробітку та суми індексації заробітної плати за час затримки за період з 1 лютого 2014 року по 27 грудня 2015 року, будучи усвідомленою про порушення її трудових прав, не зверталася та ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року у справі № 922/3048/15 припинено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД» через задоволення всіх кредиторських вимог, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення її позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак

Колегія суддів: