Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1256/16-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним заповіту, складеного її матірю ОСОБА_3 на користь її брата ОСОБА_2 21 листопада 2006 року. В обґрунтування позову зазначила, що волевиявлення заповідачки не було вільним і не відповідало її волі, у заповіті відсутнє посилання на номер житлового будинку. Крім того, у посвідчувальному написі на заповіті в порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів відсутні слова «у моїй присутності».

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Вказує на те, що суд не взяв до уваги невідповідність заповіту вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. Заповіт не відповідає волі ОСОБА_3, яка хотіла залишити житловий будинок апелянту.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 01 квітня 2013 року померла ОСОБА_3 Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини подали її діти ОСОБА_1, ОСОБА_2

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району 21 листопада 2006 року, ОСОБА_3 заповіла жилий будинок, надвірні споруди, речі звичайного вжитку ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, у власності ОСОБА_3 перебував один житловий будинок по вул.Л.Українки, 15 в с.Стара Котельня (а.с.17).

Відповідно до ст.ст.1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 не надала суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що волевиявлення ОСОБА_3 при складанні заповіту не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

Заповіт складений із дотриманням положень пунктів 33,35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року. Розпорядження заповідача не викликає жодних неясностей. Відсутність слів «у моїй присутності» на посвідчувальному написі не є підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки із змісту всього документа вбачається, що він був виготовлений секретарем виконавчого комітету сільської ради на компютері у приміщенні сільської ради. Заповідач, особу і дієздатність якої секретар перевірила, прочитала текст заповіту вголос і особисто підписала. Тобто, усі дії щодо посвідчення заповіту відбувалося у присутності секретаря Старокотельнянської сільської ради.

З урахуванням дотримання посадовою особою сільської ради вимог щодо форми і посвідчення заповіту та недоведеністю невідповідності волевиявлення заповідачки її волі, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність передбачених ч.1,2 ст.1257 ЦК України підстав для визнання заповіту недійсним.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без змін рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: