АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/9443/16-ц Головуючий 1 інстанції Семіряд І.В.
Провадження № 22ц/790/513/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, останнім місцем його проживання та місцезнаходження його майна є АДРЕСА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2016 року позовну заяву повернуто позивачці для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до Дзержинського районного суду м.Харкова.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що суд першої інстанції помилково визначив майновий характер спірних правовідносин, оскільки визначення додаткового строку для прийняття спадщини жодних майнових вимог не містить , тому слід застосовувати правила загальної підсудності.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Дзержинському районному суду м.Харкова, роз'яснено позивачці, що позов слід подати до Апеляційного суду м.Києва для визначення підсудності з урахуванням того, що останнім місцем проживання ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та місцезнаходження його майна є АДРЕСА_1.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 червня 2016 року позовна заява була залишена без руху для надання квитанції про сплату судового збору та засвідченої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (а.с.5).

01 серпня 2016 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 усунені (а.с.7-11).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що місцем смерті ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 (а.с.11).

У п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114ЦПК). Згідно з положеннями статті 181ЦКдо нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що вищевказаний позов, який виник з приводу нерухомого майна, розташованого в АРК, повинен бути пред'явлений до відповідного суду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При цьому, пунктом 1статті 11-1 Закону України від 15.04.2015 № 1207-VII « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України », передбачено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Частиною 1 статті 12 зазначеного Закону України передбачено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, позов ОСОБА_1 необхідно подати до Апеляційного суду міста Києва для подальшого визначення підсудності між місцевими загальними судами міста Києва.

Відповідно до ст.. 115 ЦПК України, якщо суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про повернення позову для подання його до належного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді