Справа № 469/178/17
2/469/325/17
З а о ч н е р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
21 квітня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області
головуючого судді - Старчеус О.П.
при секретарі судового засідання - Якубець С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Березанка цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Також надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу є помилковим, оскільки згідно ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки та різновидом штрафних санкцій, а не окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Можливість одночасного застосування штрафу та пені закріплюється також у статті 14 Закону України Про державний матеріальний резерв. Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах. Штраф - разове покарання, а пеня покарання, яке має на меті домогтися якнайшвидшого виконання зобовязання. При укладанні договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст.638 ЦК УКраїни. Таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні договору. Посилаючись на ст.ст.551,215,624,611 ЦК України представник відповідача зазначив, що пеня за неналежне виконання зобовязань за договором в частині погашення суми кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача. Щодо строків позовної давності представник позивача, посилаючись на ст.ст.256,257,259 ЦК України зазначив, що відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки, яка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Оскільки строк перевипущеної картки відповідача до останнього дня 07.2017р. то обставини, на які посилається відповідач в своєму запереченні стосовно пропущення строку позовної давності, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, при зверненні до суду дотримано. Також представником позивача зазначено, що, оскільки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, це свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнавав свої зобовязання за договором. На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, надавши суду письмове заперечення, в якому зазначив, що вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Посилаючись на ст.ст.256-258,261,549,551,253,266 ЦК України вважає, що на даний час позовна заява не підлягає задоволенню у звязку із закінченням строків позовної давності згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Крім того, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача як неустойки у вигляді пені, так і неустойки у вигляді штрафу, відповідач вважає зазначені вимоги безпідставними в звязку з наявністю законодавчого обмеження притягнення особи двічі до відповідальності одного виду у вигляді неустойки (штрафу та пені). Також, відповідачем зазначено, що з моменту порушення ним зобовязання, за яке передбачене неустойка до моменту подання позивачем позову у даній справі сплив строк тривалістю більш як 1 рік, а також за відсутності обставин переривання строку позовної давності, його зупинення, збільшення його тривалості чи поважних причин його пропуску, пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення з нього пені та штрафів у розмірі 8029,20 грн. є підставою для відмови в позові. Посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з нього безпідставні борги, а також притягнути його до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення, просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 16.08.2011р. (а.с.14) та вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно якого банком надано відповідачу кредитний ліміт в сумі 300,00 грн. з базовою відсотковою ставкою 2,50% в місяць на залишок заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг,що підтверджено його підписом у заяві. Як зазначено в витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна Gold обовязковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше ніж 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.15).
Згідно п.2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050,1048,625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві, крім позики, проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом.
Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно п.2.1.1.12.2 договору, сплата процентів за користування кредитом здійснюється шляхом надання доручення банку про списання грошей з поточного рахунку боржника в розмірі нарахованих процентів. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.1 договору).
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т.ч. сплата неустойки (ст.611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).
Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100,00 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Згідно п. 2.1.1.12.7.2 Умов, у разі непогашення заборгованості в 30-денний термін клієнт сплачує пеню за несвоєчасне повернення кредиту, рівну діючій базовій місячній процентній ставці от боргових зобовязань на момент списання.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У витягу з тарифів визначено штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК).
Разом з тим, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.
Оскільки пеня та штраф по даному кредитному договору є одним видом цивільно-правової відповідальності за порушення строків погашення кредиту, то одночасне їх застосування суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 21.10.2015р. у справі у справі №6-2003цс15.
Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 1378,84 грн. не підлягають задоволенню.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за непогашення заборгованості в 30-денний термін відповідачу нарахована пеня за період з 01.06.2016р. по 08.11.2016р. за в сумі 5350,36 грн. та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. нарахована пеня в сумі 1300,00 грн. за період з серпня 2015р. по 08.11.2016р., всього в сумі 6650,36 грн..
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Тому, підлягає стягненню пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. за період з листопада 2015р. по листопад 2016р. в сумі 1100,00 грн. та загальна сума пені, що підлягає стягненню становитиме 6450,36 грн. (5350,36грн. +1100,00 грн.).
Щодо посилання відповідача на пропущення строку позовної давності суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно п.1.1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг, термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.
Оскільки відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення кредиту 28.01.2016р., строк позовної давності позивачем не пропущено, в звязку з чим суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності.
Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк наявні правові підстави, передбачені законом та договором, а тому позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1466,72 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд,-

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: