У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справіза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» про визнання договору поруки припиненим та про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу прав вимоги,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3звернулась до суду з указаним позовом,посилаючись на те, що 1 серпня 2008 року між її чоловіком - ОСОБА_4, та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), укладено кредитний договір, назабезпечення виконання зобов'язань за яким 1 серпня 2008 року між нею та банком укладено договір поруки. 8 липня 2009 року та 7 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_4 були укладені додаткові угоди до кредитного договору. Зазначала, що зміни до кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг її відповідальності, були укладені без її згоди.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та публічнимакціонерним товариством «Дельта-Банк» (далі - ПАТ «Дельта-Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого останнє стало новим кредитором за кредитним договором від 1 серпня 2008 року.

15 червня 2012 року ПАТ «Дельта-Банк» уклало договір купівлі-продажу прав вимоги з публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), яке стало новим кредитором.

Вважала договори купівлі-продажу прав вимоги недійсними, оскільки за цими договорами разом з вимогами за кредитним договором передавались і вимоги за договором поруки, стороною якого вона була, й указані договори порушують її права і законні інтереси.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 на підставі ст. 559 ЦК України просила суд визнати договір поруки припиненим та визнати недійсними договори купівлі-продажу прав вимоги, укладені між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» і між останнім та ПАТ «Альфа-Банк», у частині вимог за кредитним договором від 1 серпня 2008 року і договором поруки від 1 серпня 2008 року.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано припиненим договір поруки № 1602/0808/88-021-Р-1, укладений 1 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк», у частині вимог за кредитним договором від 1 серпня 2008 року № 1602/0808/88-021 та за договором поруки від 1 серпня 2008 року № 1602/0808/88-021-Р-1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Альфа-Банк», у частині вимог за кредитним договором від 1 серпня 2008 року № 1601/0808/88-021 та за договором поруки від 1 серпня 2008 року № 1601/0808/88-021-Р-1.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 лютого 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано припиненим договір поруки, укладений 1 серпня 2008 року міжОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк». У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу прав вимоги скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява від ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про повернення судових витрат, понесених при поданні касаційної скарги.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 345 ЦПК України в ухвалі суду касаційної інстанції зазначаються наслідки розгляду касаційної скарги, які формулюються у резолютивній частині із зазначенням висновку суду касаційної інстанції, розподілу судових витрат, строку і порядку набрання ухвалою законної сили чи її оскарження.

Судом установлено, що на виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 квітня 2016 року ОСОБА_3 за подання касаційної скарги на рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року сплатила судовий збір у розмірі 292 грн 32 коп., що підтверджується квитанцією від 22 квітня 2016 року № 0.0.542002226.2.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року частково скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, проте не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки під час постановлення ухвали від 14вересня 2016 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_3 та стягнути на її користь з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» сплачену сумусудового збору, а саме по 97 грн 44 коп. з кожного.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 220, ст. 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 97 грн 44 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 97 грн 44 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 97 грн 44 коп.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта