Справа № 570/2616/15-ц
Номер провадження 2/570/37/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Таргоній М.В.

з участю секретаря Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Рівненщина" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 30 грудня 2008 р. між КС "Рівненщина" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1604, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 5 тис. 060 грн. При цьому відповідач взяла на себе зобов'язання в обумовлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками (48 % річних), комісією, та інші витрати. Відповідно до п.п. 1.2., 3.1 договору поруки № 956 ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язання за договором надання кредиту № 1604 та відшкодування збитків.

Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм ЦК України, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості яка, згідно із розрахунком та заявою про уточнення позовних вимог (а.с. 56), станом на 27 травня 2015 р. становить 38 тис. 027 грн. 53 коп., а також судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлено належним чином, згідно ст. 74 ЦПК України. Подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 37-38).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_3 позов не визнали. Представником відповідача подано письмові заперечення проти позову (а.с. 108), в яких зазначено про строк дії згаданого договору від 30 грудня 2008 р. - строк 24 місяці, тобто до 30.12.2010 року. Вказується, що останній платіж ОСОБА_1 вносила 23.12.2011 року. Розрахунок позивача вважає необгрунтованим щодо сплати ОСОБА_1 після вказаної дати (23.12.2011 року), оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин позивачем не надано. Вважає, що строк позовної давності розпочався з наступного дня після внесення останнього платежу. До суду позивач звернувся 30.06.2015 року, з пропуском трирічного строку позовної давності. Враховуючи наведене, та положення ст.ст. 256, 257 ЦК України заявлено про застосування позовної давності як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Просили відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином. Заяви про причини її неявки та про розгляд справи у її відсутності до суду не надійшли.

Заслухавши пояснення представника відповідача, допитавши ОСОБА_1, як свідка, дослідивши докази наджані сторонами, наявні в матеріалах справи, враховуючи заперечення проти позову, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 30.12.2008 року ОСОБА_1 уклала із КС "Рівненщина" кредитний договір № 1604 на суму 5 тис. 060 грн. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов'язалася надавати банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат (а.с. 3). Отримання ОСОБА_1 у кредит коштів в сумі 5 тис. 060 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 2089 від 30.12.2008 року (а.с. 6). Для забезпечення за кредитним договором, між кредитною спілкою та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 956 (а.с. 5), згідно якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язання за договором кредиту № 1604 та відшкодувати збитки.

Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 7) станом на 27 травня 2015 р. заборгованість за вказаним кредитним договором № 1604 від 30.12.2008 року становить - 38 тис. 027 грн. 53 коп., що складається з тіла кредиту 4 тис. 955 грн. 83 коп, нарахованих відсотків - 30 тис. 251 грн. 27 коп., 3 % річних за порушення грошового зобов'язання - 4 тис. 566 грн. 26 коп.

Допитана в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_1 підтвердила укладення договорів кредиту та поруки із КС "Рівненщина",а також і отримання нею кредиту в сумі 5 тис. грн. Пояснила, що після отримання кредиту вона вносила платежі. В подальшому припинила здійсненя платежів за договором, оскільки не мала такої змоги, у зв'язку зі скрутним матеріальним станом. Вказала, що останній платіж вносила в грудні 2011 року. Пам'ятає цей період, оскільки тоді арештували її колишнього чоловіка, а в 2012 році вона народила дитину.

Доводи представника відповідача про те, що останній платіж за кредитним договором здійснено відповідачем 23.11.12.2011 року суд вважає прийнятними. При цьому беруться до уваги показання свідка ОСОБА_1

Самого лише зазначення в розрахунку заборгованості дати та розміру внесеного платежу, на думку суду, не достатньо для підтвердження вказаної обставини. Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини позивач не надав. Також враховується і те, що на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 112) позивачем не надано документи щодо внесення відповідачем платежів після 23.11.12.2011 року.

За положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, доказів, які спростували б позовні вимоги і підтвердили вівдсутність боргу за кредитом, відповідачем до суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що обгрунтованими є пред'явлені вимоги щодо стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання умов договору відповідачем.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.

Із урахуванням обставин, встановлених судом із доказів наданих сторонами, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2006 року в розмірі, визначеному згідно пред'явленими вимогами - 38 тис. 027 грн. 53 коп.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

За договором кредиту, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Встановлено, що останній платіж відповідач здійснила 23.11.12.2011 року. Здійснення відповідачем платежів після вказаної дати позивач не доводив, та не підтвердив належними і допусимими доказами. З позовом КС "Рівненщина" звернувся в суд лише 30.06.2015 року. Тому суд дійшов висновку про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

За положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як уже зазначалося, останній платіж відповідач здійснила 23.11.12.2011 року. З позовом КС "Рівненщина" звернувся в суд лише 30.06.2015 року, тобто після спливу строку загальної позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Таким чином, позивач пропустив термін звернення з позовною заявою до суду.

За таких обставин у задоволенні позову має бути відмовлено у зв'язку із пропуском строку для звернення до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 205, 253, 257-258, 261, 267, 526, 530, 551, 631, 1049, 1054 ЦК України,

в и р і ш и в :

Відмовити в позові Кредитної спілки "Рівненщина"до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Таргоній М.В.