Справа №2-287/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря cудового засідання Стельмах М.Ю.

з участю представника ВДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Вимоги обгрунтовує тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, по виконанню виконавчого листа, виданого Болехівським міським судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти в розмірі 500(п`ятсот) грн. на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків підтверджується тим, що він не реагує на попередження державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності, не виконує вимоги щодо погашення заборгованості по аліментах та вимоги державного виконавця зявитися та предявити трудову книжку та інші документи на підтвердження майнового стану, не вчиняє дій щодо пошуку місця роботи.

Представник ВДВС у судовому засіданні підтримала подання та просила його задоволити. Додатково пояснила, що не взмозі надати суду підтверджуючі документи, які б свідчили, що боржник був обізнаний щодо наявності відкриття виконавчого провадження та його викликів до державного виконавця, оскільки всі виклики та повідомлення надсилалися простою кореспонденцією без відмітки про вручення.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України, згідно якої суд негайно розглядає зазначені подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, старший державний виконавець Болехівського ВДВС звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, мотивуючи тим, що у останнього є невиконані зобов'язання щодо погашення заборгованості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається із змісту подання, підставою для обмеження боржнику у праві виїзду за межі України є наявність у нього невиконаного зобов'язання по погашенню заборгованості, визначеного виконавчим листом, не зявлення на виклики та не вжиття дій щодо пошуку місця роботи.

Однак таке твердження є недоведеним і передчасним та не свідчать про наявність достатніх підстав для застосування такого обмеження.

З матеріалів справи вбачається, що Болехівським міським судом 25.10.2011 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти в розмірі 500,00 грн. на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції 08.07.2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.32).

Згідно довідки-розрахунку борг щодо сплати аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа 2-287/11 становить 8000.00 грн.(а.с.33).

З витягу з реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що відомості щодо ОСОБА_2 відсутні ( а.с.37).

ОСОБА_2 не перебуває на обліку у центрі зайнятості станом на 26.11.2016 року про що свідчить відповідь на запит (а.с.41).

Як вбачається з відповіді Держгеокадастру у м.Болехові Івано-Франківської області №189/05-38/02 від 03.10.2016 року за ОСОБА_2 наявного права власності, права оренди на землю не виявлено (а.с.38).

Довідкою Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області №31/9/4133 від 22.11.2016 року за гр. ОСОБА_2 не зареєстровані транспортні засоби ( а.с.39).

З відповіді Управління праці та соціального захисту населення від 23.11.2016 №1090 ОСОБА_2 в управлінні на обліку не перебуває, як одержувач державних допомог та компенсаційних виплат (а.с.40).

З відповіді управління держпраці в Івано-Франківській області №07-21/15-10/1033 від 14.02.2017 року за ОСОБА_2 великомонтажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично- дорожній мережі загального користування не зареєстровано (а.с.42).

В матеріалах справи містяться виклики з вимогою зявитися боржникові до державного виконавця, але даних про вручення йому таких викликів немає, про що не заперечував і сам представник виконавчої служби, стверджуючи, що всі виклики направлялися боржнику простим, а не рекомендованим листом (а.с.34-36). А тому немає підстав вважати, що він не зявляється на виклики і таким чином ухиляється від виконання судового рішення.

Надані державним виконавцем документи, свідчать про факт наявності заборгованості боржника, однак не про факт його ухилення від виконання рішення суду, оскільки у матеріалах справи відсутні докази вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, направлення даної постанови боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як це передбачено ч.1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження, а також направлення відповідних вимог державного виконавця.

Згідно п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

В матеріалах справи немає доказів того, що боржник належним чином повідомлявся про необхідність з'явитися до державного виконавця, проте ухилявся від отримання кореспонденції про його виклик до виконавчої служби, не зявлявся на виклик без поважних причин. Ці дані не наводить держаний виконавець і у поданні.

Статтею 90 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Будь-які санкції за невиконання зазначених у ст. 90 Закону України "Про виконавче провадження" вимог державного виконавця при виконанні судового рішення державний виконавець до боржника не застосовував.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд повинен виходити із положень ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; не зазначено, які дії були здійснені державним виконавцем щодо виконання вимоги про сплату боргу, тощо.

Крім того, державним виконавцем не здійснено запит для встановлення щодо місця реєстрації чи проживання боржника.

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником держвиконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. (висновки Верховного Суду України, узагальнення судової практики Про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України допускає такі випадки обмеження свободи пересування як особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Таким чином Закон, який безпосередньо регулює порядок в'їзду в Україну і виїзду за кордон, такої підстави для тимчасової заборони, як наприклад особа є боржником, у виконавчому проваджені чи невиконання судового рішення, чи до виконання зобов'язань не містить.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Застосування обмежень у праві виїзді за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст. 377-1 ЦПК України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Головенко О.С.