Справа № 336/738/17
пр. № 2/336/1586/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про виселення та стягнення моральної шкоди. За позовом просять виселити ОСОБА_3, або закрити кімнату (залу) на ключ та зробити підлогу у ванній кімнаті, та стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 70000 грн.. За подачу позовної заяви судовий збір позивачі не сплатили, мотивуючи тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.

Ухвалою суду від 24.02.2017 р., яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04.05.2017 р. скасована, позовна заява повернута позивачам на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Копії позовної заяви з додатками у 4-х примірниках повернуті позивачам за вих. № 336/738/17/3885/2017 від 09.03.2017 р..

Справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши зміст позовної заяви, яка містить в собі 2 (дві) вимоги, та додатки що до неї додані, суд приходить до переконання, що позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, зокрема:

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 144946 отже вона звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір».

20.02.2017 р. до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору через скрутний матеріальний стан, на підтвердження доводів, зазначених в клопотанні, - надала довідку про свої доходи та стан свого здоровя.

Перевіривши доводи клопотання та їх обґрунтованість доказами, суддя вважає, що вбачаються підстави для відмови в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено і в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору.

Законодавством України зазначене правове положення знайшло своє відображення в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, тобто, під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов'язків.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Доказами рівня майнового стану фізичної особи можуть бути, наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про відсутність доходу тощо, які належним чином підтверджують, що майновий стан особи перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки. Аналізуючи наведене, суддя дійшов до висновку, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зокрема, законом який регулює питання про сплату судового збору, його розміру, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпаний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору, позивач, до кола яких, не входить.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.

Як вбачається з позову, окрім виселення (спір немайнового характеру), позивачі ставлять питання про стягнення моральної шкоди в розмірі 70000 грн. (спір майнового характеру).

У відповідності до ч. 6 ст. 6 «Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2017 р. ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (16000 грн.).

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2016 р. ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.).

Виходячи з зазначеної норми, за подачу позову повинен бути сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру 640 грн., за вимогу майнового характеру 700 грн..

Позивач ОСОБА_1, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, отже позивачем ОСОБА_2 має бути сплачено судовий збір у сумі 320 та 350 грн., всього 670 грн..

З поданих матеріалів вбачається, що позивачка ОСОБА_2 не працює, проте сукупний дохід її родини складає 2537,71 грн. на місяць.

Вказане свідчить про можливість ОСОБА_2 сплатити судовий збір в сумі 670 грн. (320 грн.+350 грн.) при предявленні позову.

Виходячи з вищенаведених норм, та враховуючи майновий стан позивача ОСОБА_2, суддя вважає, що остання має можливість сплатити судовий збір в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У звязку з поверненням позовної заяви разом з додатками, в матеріалах справи відсутні:

- копії позовної заяви;

- додатки, що зазначені в позовній заяві для суду та відповідачів.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виселення та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивачів про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви не пізніше пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Дмитрюк