Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8284/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 19 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача борг із урахуванням 3-х відсотків річних та встановленого індексу інфляції за час прострочення за період з 30 жовтня 2013 року по 26 вересня 2016 року, а всього в розмірі 68535 грн. 86 коп.; проценти від суми заборгованості за вказаний вище період в сумі 17760 грн. 16 коп. і сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 18 жовтня 2013 року її було визнано переможцем проведених товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг груп» прилюдних торгів з реалізації майна, а саме ? частини житлового будинку та ? частини земельної ділянки, що знаходиться по провулку 2-му Новогоголівському, 23 у м. Житомирі. За придбане майно внесла на депозитний рахунок Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції 40507 грн. 60 коп. та за послуги з реалізації майна 7092 грн. 40 коп. на рахунок ТОВ «Укрспецторг Груп». Пізніше, частину вказаних коштів, а саме 34765 грн. 60 коп. відділом державної виконавчої служби було перераховано стягувачу ОСОБА_3 за боргами попереднього власника придбаного майна. Судовими рішеннями ці прилюдні торги визнано недійсними, тому придбане майно не перейшло у її власність.

Зазначені кошти вибули із володіння відділу державної виконавчої служби до відповідача, який у добровільному порядку їх повернути відмовляється, тому змушена звернутися до суду. Стягненню підлягає із ОСОБА_3 на її користь сума боргу із врахуванням індексу інфляції за час прострочення, 3% річних та процентів від суми заборгованості.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги ті обставини, що відповідач усвідомлюючи, що прилюдні торги визнані недійсними, зберігає у себе без законних підстав грошові кошти позивача тривалий час. Він зобовязаний їх повернути та відшкодувати у відповідності до вимог ст. 1214 ЦК України і доходи, які він одержав або міг одержати від використання цих коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права...

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення із відповідача коштів, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, не предявлено вимог про повернення набутого ОСОБА_3 майна на підставі ст. 1212 ЦК України, а положення ст. 387 ЦК України на вказані спірні правовідносини не поширюються.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Встановлено, що позивач на прилюдних торгах 18 жовтня 2013 року придбала наступний обєкт нерухомості: ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки, що знаходиться по провулку 2-му Новогоголівському, 23 у м. Житомирі. За придбане майно нею було внесено на депозитний рахунок Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції 40507 грн. 60 коп. та за послуги з реалізації майна 7092 грн. 40 коп. на рахунок ТОВ «Укрспецторг Груп», яке здійснювало реалізацію майна.

Згідно розпорядження № 362986638/25 від 30 жовтня 2013 року, затвердженого начальником Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, із вище зазначених коштів 34765 грн. 60 коп. було перераховано на користь ОСОБА_3 згідно виконавчого листа № 2-3227/12, виданого 08.01.2013 Корольовським районним судом м. Житомира, в рахунок погашення боргу ОСОБА_5, який був попереднім власником.

Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2014 року, залишеним без змін апеляційним судом, вище зазначені прилюдні торги визнані недійсними, придбане нерухоме майно у власність позивача не перейшло.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_2 зверталася із заявою до Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції про повернення внесених нею коштів. Позивачем отримана відповідь про неможливість їх повернення в звязку із перерахуванням на користь відповідача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, зазначеної у постанові №6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову вказав що позивачем не предявлено вимог про повернення набутого ОСОБА_3 майна у відповідності до ст. 1212 ЦК України, оскільки саме вказана норма матеріального права поширюється на вказані спірні правовідносини.

При цьому суд помилково не звернув увагу на ту обставину, що застосування положень ст. 1212 ЦК України можливе лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Суд не дав правової оцінки тому, що наслідком визнання результату прилюдних торгів недійсним є повернення сторін до первісного стану, тобто реституція, як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин, а відповідач стороною вказаної угоди не являється.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що в порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд не визначився з тим, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При таких обставинах, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: