АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року

в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2, про скасування рішення третейського суду.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, з підстав недотримання вимог ст. 389-2 ЦПК України, а саме: недолучення оригіналу або належним чином завіреної копії третейської угоди (договору поруки).

Ухвалою того ж суду від 28 лютого 2017 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Визнаючи заяву ОСОБА_1 неподаною, районний суд виходив з того, що у встановлений судом строк ним не усунуто недоліки, які містилися в заяві.

Між тим, з висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основопложних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Зі справи убачається, що судом першої інстанції на адресу, зазначену ОСОБА_1 у заяві, копія ухвали суду від 28 листопада 2016 року рекомендованим листомдвічі направлялася до виконання.

Між тим, як свідчать матеріали справи, відправлена судом поштова кореспонденція поверталася до районного суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», а отже, не була ним отримана (а.с.9-12).

Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основопложних свобод, чим позбавив заявника права на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин, коли у справі відсутні докази належного отримання ОСОБА_1 копії ухвали районного суду про залишення заяви без руху, колегія суддів визнає поспішними висновки районного суду про наявність підстав до повернення поданої по справі заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а питання прийняття заяви з додатками до неї - передачі на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/17501/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5914/2017

Головуючий у суді першої інстанції: ГавриловаО.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.