Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Нікопольського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про визнання дій посадових осіб неправомірними, визнання агресивною підприємницької практики, скасування заборгованості, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинком АДРЕСА_1 проте Нікопольським управлінням по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - НУЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз») уклало договір про надання послуг з газопостачання населенню не з ним, а з його батьком - ОСОБА_5 Розрахункову книжку для розрахунків за природний газ було видано на його ім'я. 6 лютого 2013 року було отримано акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ від 1 січня 2013 року, складений на ім'я його матері - ОСОБА_6 На підставі цього акту контролером було здійснено перерахунок по оплаті за спожитий природний газ за вказаною адресою і додатково нараховано 6 977,52 грн. Вважав дії посадових осіб відповідачів неправомірними, а вказаний акт таким, що не відповідає та суперечить вимогам чинного законодавства.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати дії посадових осіб відповідачів неправомірними та скасувати акт від 1 січня 2013 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішуючи спір, суди на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК, встановили фактичні обставини справи та дійшли до правильного правового висновку, що дії відповідача узгоджуються з Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня

1999 року № 2246. Суди вірно виходили з відсутності в діях відповідача ознак агресивної підприємницької практики.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська