Справа № 183/5871/16
№ 2/183/480/17
14 лютого 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,
Позивач звернулася з позовом, в якому просить:
позбавити громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей, доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3;
встановити опіку над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
зобов'язати орган опіки та піклування, виконавчий комітет Новомосковської міської ради, направити на адресу суду подання про призначення опікуна для ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
встановити опікуном малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.
стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини її щомісячного доходу (заробітку), з усіх видів її доходу на кожну дитину відповідного віку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позову зазначає, що вона - ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2, яка 25 листопада 2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5. В наступному, 04 травня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірваний. Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які на час звернення з позовом проживають з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 помер. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, де проживають діти з 2012 року не проживає, не піклується про своїх дітей, не займається їх вихованням, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Крім того, ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в наркологічному диспансері міста Дніпро та самовільно покинула лікувальний заклад. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звертався до Новомосковського ВП ГУПД в Дніпропетровській області із заявою про ведення ОСОБА_2 аморального способу життя та залишення дітей без піклування на декілька діб. З 2012 року відповідач грошових коштів позивачу на утримання дітей не надає, жодної участі у вихованні дітей не приймає. Питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному моєму утриманні позивача. Іншої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачка не надавала і не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними взагалі, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Діти не отримують від матері жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Позивач намагається максимально забезпечувати всі потреби дітей, займається їх вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дітей, купує одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб онуки отримували відповідне для їх віку та потреб харчування. Вищезазначене на думку позивача свідчать про невиконання ОСОБА_2 своїх материнських обов'язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 СК України, та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, встановлення опіки над дітьми та стягнення з відповідача аліментів на користь опікуна.
В судове засідання представник позивача, позивач не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.
Представник третьої особи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову, надала в справу висновок органу опіки та піклування.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом по справі встановлено, що ОСОБА_2 25 листопада 2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, розірваний 04 травня 2012 року на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Батько дітей - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.
У відповідності до довідки голови квартального комітету № 30 м.Новомосковська від 26 вересня 2016 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_2 за даною адресою зареєстрована, однак не проживає. Обставини щодо не проживання відповідача підтверджуються також і актом голови квартального комітету від 03 жовтня 2016 року /а.с.11/.
Постановою Начальника Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6 про зникнення ОСОБА_2 ідмовлено /а.с.13/.
Згідно з висновком Інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 липня 2016 року № 557 за зверненням ОСОБА_6 про ведення ОСОБА_2 аморального способу життя, зловживання наркотичними препаратами та алкогольними напоями, категоричної відмови у вихованні дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст.184 КУпАП, з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду з приводу виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей /а.с.15/.
Також, з матеріалів справи вбачається наявність характеристик, складених на ОСОБА_1 /а.с.7, 8, 10/, з яких вбачається позитивна характеристика позивача.
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року № 273 - з 2012 року ОСОБА_8 не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дітей, визначених ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме: обов'язку піклуватись про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Відповідно до інформації квартального комітету, ОСОБА_8 не проживає разом з дітьми, тривалий час не працює, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та сина, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та наркотичними речовинами. Адміністрація КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» підтверджує, що, ОСОБА_8 не приймає безпосередньої участі в медичних обстеженнях дітей перед початком навчального року та протягом всього року, не з'являється з дітьми до сімейного лікаря, не виконує його рекомендацій. За повідомленням директора СЗШ № 13, яку відвідують діти, за час перебування їх у закладі, мати не приділяла належної уваги навчанню та вихованню дітей, не спілкувалася з вчителями та не цікавилася їх успіхами. Згідно повідомлення Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, влітку 2016 року, у відношенні даної особи складений адміністративний протокол за ст.184 КУпАП за ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей. Під час спілкування спеціаліста служби у справах дітей з ОСОБА_8, остання запевняла, що любить своїх дітей, але й не заперечувала факт самоусунення від виховання доньки та сина і перекладання своїх батьківських обов'язків на власних батьків. Також, жінка підтвердила свою наркозалежність, однак висловила стійке небажання лікуватися. Малолітні діти перебувають на утриманні своєї бабусі, ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_6, проживають разом з ними за адресою: АДРЕСА_1. Дітям створені задовільні житлово-побутові умови проживання. Заявник замінила дітям батьків, піклується про них, займається їх вихованням, дбає про стан здоров'я, фізичний та психічний розвиток. Методи виховання не принижують гідності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не порушують їх конституційних прав, як дітей. Вони постійно оточені любов'ю та увагою з боку бабусі та дідуся. Діти доглянуті, охайно одягнені. На запитання спеціаліста служби у справах дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розповіли, що люблять свою матір, що вона спілкується з ними під час нетривалих відвідувань, читає книжки, але ці зустрічі носять епізодичний характер. Викладені факти свідчать про те, що ОСОБА_8 не піклується про своїх дітей не приділяє їм належної уваги, не займається їх вихованням, не цікавиться станом здоров'я. Вона повністю самоусунулася від їх виховання та матеріального утримання. Виходячи з вищезазначеного, керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України та враховуючи інтереси малолітніх дітей, виконавчий комітет Новомосковської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що відповідач знаючи про слухання справи у суді в судове засідання не з'явилася, заперечення на позов, доказів виконання батьківських обов`язків не надала, чим на думку суду, підтвердила байдужість до подальшої долі її дітей, не проявляє належної уваги до долі дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для погодження з висновком Органу опіки та піклування та про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає їх інтересам та передати дітей під нагляд позивача в порядку ч.4 ст.167 СК України до вирішення питання про призначення опікуна над малолітніми.
Водночас, суд, з урахуванням положень ст.ст.166, 167, 169 СК України, спільного Наказу Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року «Про затвердження Правил опіки та піклування», вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині зобов`язання третьої особи направити на адресу суду подання про призначення опікуна та призначення опікуном малолітніх дітей позивача з підстав того, що питання про встановлення опіки над неповнолітніми особами, батьків яких позбавлено батьківських прав за рішенням суду відноситься до компетенції органів, які приймають рішення щодо опіки і піклування та якими є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Станом на час звернення з позовом доказів відмови позивачу відповідними органами у встановленні опіки над дітьми не надано, а тому такі вимоги заявлені передчасно та не підлягають задоволенню.
Крім того, за ч.ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дітей, суд, з урахуванням положень ст.188 СК України, виходить з того, що доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних осіб суду не надано. Доказів негативного стану здоров`я, який би об`єктивно унеможливлював сплату відповідачем аліментів з матеріалів справи не вбачається. Внаслідок чого суд при визначенні розміру аліментів враховує вік та стан здоров`я дітей та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь особи, у якої будуть утримуватися діти аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Означене вище не позбавляє в майбутньому відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у випадку виникнення обставин, які впливають на їх розмір.
У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Позов пред'явлено 21 жовтня 2016 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач сплатив судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Новомосковська Дніпропетровської області батьківських прав щодо її дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на виховання бабусі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженці м.Новомосковська Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов