Справа №2-160/11 06.03.2017 06.03.2017 06.03.2017
Провадження №22-ц/784/615/17
Справа № 2-160/ 11
Провадження № 22 Ц- 784/615/17 Головуюча першої інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Лисенка П.П..

із секретарем: Лівшенком О.С.

з участю

представника:

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12. 01.2011 р. у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк», або Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

21.09.2010 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 08.09.2006 р. з ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 15000 грн. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ( картковий рахунок).

Згідно з договором вона повинна була сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості, але не менше 7% щомісяця, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

За обслуговування карткового рахунку підлягає нарахуванню комісія у розмірі, передбаченому договором відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку ( далі - Умови, Тарифи та Правила )

В разі порушення строків платежів по кожному із зобов'язань більше ніж 30 днів підлягає сплаті позичальником штраф у розмірі 500 грн. та додатково 5% від суми позову.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31.05. 2010 р. складає 12543 грн. 55 коп.

Посилаючись на порушення позичальницею кредитної угоди, позивач просив про стягнення боргу

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12. 01.2011 р. ухвалено про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки 12534 грн.55 коп. боргу, а також 245 грн. 35 коп. у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права щодо неврахування строку позовної давності та норм процесуального права щодо заочного розгляду справи за її відсутності, без перевірки повноважень представника позивача та належної оцінки наданих доказів.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 611 ЦК зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. ст.1049, 1048, 1054 ЦК України, позичальник має повернути позику (кредит) у тій самій сумі, яка була надана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За договором позики (кредиту) позикодавець має право на одержання процентів, розмір яких встановлюється договором.

Невиконання цих зобов'язань тягне відповідальність боржника, який має повернути суму боргу з процентами та неустойкою, передбаченими договором, згідно з правилами ст. 624 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2006 р. ОСОБА_4 уклала з Банком кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого вона отримала 15000 грн. в кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ( картковий рахунок), для доступу до якого, була видана платіжна картки строк дії якої складає 2 роки.

Тим самим вона пройшла обов'язкову ідентифікацію та отримала право на отримання усього спектру послуг, які надаються ПАТ КБ «Приватбанк».

Відомості про погодження з Умовами та правилами і Тарифами, ознайомлення з ними в письмовому вигляді, зобов'язання щодо виконання цих Умов та Правил, засвідчені особистим підписом позичальниці.

З наданих до суду апеляційної інстанції електронних документів в паперовій формі про рух коштів, відкриття карткового рахунку, видачу платіжної картки, переказ коштів, вбачається, що 18.09.2006 р. на підставі кредитної угоди від 08.09.2006 р. позичальниці був відкритий картковий рахунок № 414…905.

Для доступу до цього рахунку була видана платіжна кредитна картка «Універсальна голд».

Кредитний ліміт визначено Банком у розмірі 15000 грн.

19.10.2006 р. закінчився пільговий період безпроцентного користування кредитом, після чого Банком почалося нарахування процентів за користування кредитими коштами у відповідності до умов кредитного договору.

Остання операція з отримання коштів здійснена позичальницею 19.08.2008 р., а останній платіж на часткове погашення боргу здійснений нею 25.05.2010 р.

За обслуговування карткового рахунку підлягала нарахуванню комісія у розмірі, передбаченому договором відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку ( далі - Умови, Тарифи та Правила )

За порушення строків платежів по кожному із зобов'язань більше ніж 30 днів позичальниця мала сплачувати штраф у розмірі 500 грн. та додатково 5% від суми позову.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань станом на 31.05. 2010 р. утворилась заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що дійсний розмір наявної заборгованості за тілом кредиту - 9135 грн.08 коп.; заборгованість за відсотками - 2326 грн. 40 коп.; штраф -500 грн. фіксована частина та 573 грн. 07 коп. - процентна складова, а разом заборгованість складає 12534 грн. 55 коп.

Позичальниця цього розрахунку не спростувала, а за таких обставин вона повинна відшкодувати банку завдані збитки та судові витрати.

Належним чином з'ясувавши зазначені обставини справи та правильно оцінивши надані докази суд прийшов обґрунтованого зібраними доказами висновку про наявність вини позичальниці у порушенні кредитних зобов'язань та з належних підстав ухвалив про стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, виходячи з розрахунків, які надані позивачем та позичальницею не спростовані.

Заперечення апеляційної скарги відповідачки щодо неповідомлення відповідачки про час та місце судового розгляду в заочному порядку не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зазначені обставини не вплинули на правильність висновків суду та не призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи щодо неналежних розрахунків боргових зобов'язань також не можуть бути враховані при перегляді заочного рішення, оскільки надані банком витяги з програмного комплексу у формі електронного документа є первинними доказами, які мають використовуватися підчас урегулювання спірних питань та які відповідно до ст. 57 ЦПК України, ст. 40 Закону Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III та пункту 4 розділу 7 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання (затв. постановою правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р., являються належними доказами, на підставі яких суд встановлює наявність обо відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін спору.

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання на відсутність повноважень у представника позивача, оскільки Банком надана належним чином завірена копія довіреності, виданої уповноваженою особою цієї фінансової установи.

Безпідставними є також і посилання на пропуск строку позовної давності, оскільки такої заяви відповідач підчас розгляду справи не робила.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вони правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Встановлене не дає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів:

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 12. 01.2011 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина