АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2200/17 Справа № 175/3519/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 березня 2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір №DNН0АN0200174, відповідно до умов якого він повинен був отримати кошти в розмірі 17 445, 43 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 323,65 грн., винагороди за проведення додаткового моніторингу, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 2,04% річних від суми зарезервованих ресурсів. Узв'язку з тим, що він не зміг вчасно сплачувати щомісячні платежі, йому в березні 2013 року було запропоновано представником банку укласти додаткову угоду, згідно якої йому пообіцяли списати всі борги, які виникли в період з дати надання кредиту до підписання додаткової угоди та продовжити дату остаточного погашення заборгованості. Вінзмушений був укласти додаткову угоду для того, щоб відстрочити сплату заборгованості за кредитним договором, однак дана додаткова угода є незаконною, так як порушені його права, як споживача фінансових послуг, а умови додаткової угоди є несправедливими, її укладення не привело до зменшення кредитного боргу у порівнянні з первинними умовами, на яких укладався та виконувався кредитно-заставний договір. Тому, просив визнати недійсною додаткову угоду №1 до кредитно-заставного договору.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 21 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №DNН0АN0200174, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 17 445, 43 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 323,65 грн., винагороди за проведення додаткового моніторингу, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 2,04% річних від суми зарезервованих ресурсів. Кредит надавався з метою придбання позичальником автомобіля Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, який є предметом застави. Дата погашення визначена 20 березня 2015 року (а.с.5-11).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNH0AN02001740 від 21березня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» суму 10000 грн. (а.с.12).

21 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитно-заставного договору №DNН0АN0200174 від 21 березня 2008 року (а.с.13).

Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, ОСОБА_2 посилався на те, що оскаржувана додаткова угода є незаконною, так як порушені його права, як споживача фінансових послуг, а умови додаткової угоди є несправедливими, її укладення не привело до зменшення кредитного боргу у порівнянні з первинними умовами, на яких укладався та виконувався кредитно-заставний договір (а.с.2-4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на сплив позовної давності у даному спорі, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника провалину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до приписів ст.ст.207, 640 ЦК України якщо сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

З аналізу вказаних матеріальних норм, можна дійти висновку, що правочин - це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, правочин може бути визнаний недійсним лише з тих підстав, які визначені законом та вважається укладеним з моменту його погодження (підписання), що свідчить про досягнення згоди учасниками щодо його усіх істотних умов.

21 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №DNН0АN0200174, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 17 445, 43 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 323,65 грн., винагороди за проведення додаткового моніторингу, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 2,04% річних від суми зарезервованих ресурсів. Кредит надавався з метою придбання позичальником автомобіля Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, який є предметом застави. Дата погашення визначена - 20 березня 2015 року (а.с.5-11).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNH0AN02001740 від 21березня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» суму 10000 грн. (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається відповідно до Акту прийому автомобіля від 14 грудня 2012 року автомобіль, який є предметом застави, Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, був переданий ОСОБА_2 в заклад банку (а.с.75).

21 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитно-заставного договору №DNН0АN0200174 від 21 березня 2008 року (а.с.13).

У вказаній додатковій угоді зазначено, що суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 3101,82 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 доларів США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 3101,82 доларів США. Згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3101,82 доларів США.

Також цією угодою було визначено дату погашення кредиту - 25 березня 2017 року. Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Графік погашення кредиту було викладено в новій редакції, який є невід'ємною частиною цієї угоди. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення кредиту до цієї додаткової угоди.

Після укладення вказаної додаткової угоди автомобіль був повернутий банком 29 березня 2013 року ОСОБА_3, про що складено відповідний Акт прийому-передачі вказаного автомобіля (а.с.74).

В подальшому, відповідно до Акту прийому автомобіля від 15 червня 2015 року автомобіль, який є предметом застави, Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, був переданий ОСОБА_2 в заклад банку (а.с.73).

З відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що станом на 21 квітня 2017 року вищезазначений автомобіль, який є предметом застави, не реалізований та знаходиться на відповідальному зберіганні банку (а.с.72).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитно-заставним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 станом на 13 листопада 2015 року, загальний залишок заборгованості становить: за наданим тілом кредиту 7864,97 доларів США, загальний залишок за процентами 588,83 доларів США, заборгованість з комісії 92,64 доларів США, загальна сума нарахованої пені 84548 грн. 21 коп., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 14017 грн. 13 коп. (а.с.37-42).

Слід зазначити із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після укладення сторонами по справі 21 березня 2013 року оскаржуваної додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору №DNН0АN0200174 від 21 березня 2008 року, ОСОБА_2 на протязі 2013-2015 років продовжував сплачувати заборгованість за кредитно-заставним договором, і останню проплату ним було проведено 25 березня 2015 року (а.с.37-42).

Таким чином, вищенаведене вказує на згоду позичальника з умовами, викладеними в додатковій угоді.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується, що укладенням додаткової угоди погіршилося становище позичальника ОСОБА_2, та її умови є несправедливими, оскільки за умовами цієї додаткової угоди зменшення банком заборгованості позичальника ОСОБА_4 на 3101,82 доларів США, та у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у такому ж самому розмірі, на який було зменшено заборгованість за кредитно-заставним договором - 3101,82 доларів США, фактично не підтверджує погіршення становища позичальника.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 до кредитно-заставного договору - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді