Провадження по справі № 2/752/1499/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову зазначив, що з 13.08.2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1248.

Під час дошлюбних відносин у нього з відповідачем народилася спільна дитина - малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а від шлюбу - малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, а також з огляду на проблеми з психічним станом здоров'я відповідача, яка періодично проходить лікування та перебуває на обліку в Київському психоневрологічному диспансері № 2.

Також вказує, що спільне ведення господарства та фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припинено з липня 2015 року.

З огляду на викладене, оскільки подальше спільне проживання з відповідачем позивач не вважає можливим, просив шлюб, зареєстрований між ними, розірвати.

Крім того,зважаючи, що станом на дату звернення з позовною заявою до суду між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання спільних дітей, які після фактичного припинення шлюбних відносин залишилися проживати з ним, просив також визначити місце проживання з батьком - ОСОБА_1.

Протокольною ухвалою суду від 13.12.2016 року до участі в справі як третю особу залучено Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляду за його відсутності, додатково зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, додатково зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києва державної адміністрації надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням Висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей № 105/01-449/в-12 від 23.02.2017 року.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 13.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 1248, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Також судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей - малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 8), а також малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9)

Як вбачається іі змісту позову, з липня 2015 року позивач та відповідач проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають роздільний бюджет, шлюбні відносини між ними фактично припинено, збереження сім'ї не бажають та не вважають можливим.

В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання спільних малолітніх дітей, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви після фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, малолітні діти позивача та відповідача залишилися проживати з батьком ОСОБА_1

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом .

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як встановлено судом з позовної заяви та додатків до неї, позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2, працевлаштований Ав Т «Райффайзен Банк Аваль» з 24.06.2009 року та обіймає посаду провідного економіста відділу супроводження карткових та роздрібних продуктів управління підтримки карткового та роздрібного бізнесу департаменту операційного сервісу, а отже має стабільний дохід.

Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей № 105/01-449/В-12 від 23.02.2017 року, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх батьком - ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має стабільний самостійний дохід, проживає з малолітніми дітьми, ним за місцем проживання створено всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дітей.

Водночас, відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про визнання вимог позову, в тому числі і щодо визначення місця проживання дітей з батьком.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, беручи до уваги Висновок органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1102,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 6 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 150, 161 СК України, ст. ст. 10, 60, 212, 213, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13.08.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1248 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 12.07.2016 року, видане Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1867 від 24.06.2009 року) з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 від 08.02.2011 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 417 від 08.02.2011 року) з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 1102 (тисячу сто дві гривні) гривні 40 коп.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Антонова Н.В.