У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07 липня 2010 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33102222 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 03 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33111299 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. 15 березня 2011 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС було порушено кримінальну справу за № 33102222/1 відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 386 КК України. Вказані кримінальні справи були об'єднані в одне провадження. 27 червня 2013 року постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальна справа була направлена на додаткове розслідування. 26 грудня 2013 року зазначена постанова ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області залишена без змін. 29 січня 2014 року СВ Новомосковського МВ ГУМВС України було відкрито кримінальне провадження за № 0000351 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 386 КК України. 12 березня 2014 року на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України вищезазначені кримінальні провадження були закриті у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивач вказує, що в результаті незаконних дій органів досудового слідства та суду йому було нанесено матеріальну шкоду внаслідок протиправних дій з боку слідства, він отримав ряд хронічних захворювань - хвороба нирок, гайморит, отит лівого вуха. Крім того, під час перебування під вартою, без правових підстав у нього в квартирі проводився обшук, після якого зникли деякі речі з квартири. Також, незаконне порушення кримінальної справи нанесло суттєву моральну шкоду, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків. Крім того, в період слідства слідчий безпідставно оголошував його двічі у розшук, хоча він з'являвся на всі допити, а також з 25 лютого 2011 ріку по 07 березня 2011 року та з 07 липня 2011 року по 09 липня 2011 року він знаходився під вартою. В цей період до нього постійно в зв'язку з загостренням хвороб приїжджала швидка допомога. Внаслідок того, що він хворий утримувався під вартою, та не отримував належного лікування, хвороби стали хронічними, та він систематично змушений знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні. Відповідно до постанови слідчого від 28 лютого 2011 року, останній просив помістити його до психіатричної лікарні для визначення психічного стану, не зважаючи на численні довідки, що він не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, що в свою чергу спричинило йому тяжкі моральні страждання. Факт притягнення до кримінальної відповідальності зганьбив його ім'я, принизив честь та гідність, зіпсував репутацію серед мешканців міста. Незаконні дії працівників правоохоронних органів стали приводом до переживань і тривоги, які він відчував протягом усього часу доки тривало кримінальне провадження, він змушений був виправдовуватися, доводити свою невинуватість, а тому моральну шкоду, спричинену незаконними діями працівників органів дізнання, прокуратури та суду, незаконне тримання під вартою позивач оцінює в сумі 4 000 000,00 грн, яку і просив стягнути на його користь

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 53 788,45 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, з урахуванням положень ст. 23, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», виходив з того, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачу заподіяно моральну шкоду, яку визначив у розмірі 53 788,45 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що районний суд не звернув уваги на роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (абз. 2 п. 9), в яких зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, а тому, з урахуванням періоду перебування позивача під слідством та характером моральних страждань, визначив розмір моральної шкоди відповідно до встановлених обставин у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державній казначейській службі України у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова