Справа №488/3514/15-ц 22.05.2017 22.05.2017 22.05.2017
Провадження №22-ц/784/1085/17
Справа № 488/3514/15-ц
Провадження № 22- ц/784/1085/17 Головуючий в суді першої інстанції Лазарева Г.М.
Категорія - 19 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

22 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивача Ремешевського Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2016 року ухвалене за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів,

встановила:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_4, який обґрунтовував наступним.

Відповідач є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY з 18 серпня 2011 року та при проведенні операцій в березні-травні 2014 року без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальній сумі 81 427 грн. 48 коп.

Посилаючись на приписи статей 16, 536, 1212-1214 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно набуті гроші в сумі 81 427 грн. 48 коп. та розраховані за обліковою ставкою НБУ відсотки (проценти) за користування цими грошима в період з 11 червня 2014 року по 29 липня 2015 року в сумі 17 772 грн. 38 коп.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 81 427 грн. 48 коп. У решті позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 814 грн. 27 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що відповідач у період з березня 2014 року по травень 2014 року, виявивши вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, здійснював операції як в старому, так і в новому web-інтерфейсах LIQPAY, у результаті чого здійснив переказ коштів на загальну суму у розмірі 81 427 грн. 48 коп., яка не була забезпечена наявним залишком коштів на його рахунку, а відтак вказані кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

-2-

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування цими грошима суд першої інстанції виходив з їх безпідставності. І в цій частині з висновком районного суду погодився позивач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач має карткові рахунки у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», проти чого не заперечував і відповідач.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований користувачем web-інтерфейсу LIQPAY з 18 серпня 2011 року у зв'язку із чим між сторонами виникли правовідносини, що регулюються угодою користувача (далі - Угода), розміщеною на сайті https://www.liqpay.com/.

LIQPAY - це торгова марка Банку, унікальний веб - інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок LIQPAY - це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

Відповідно до преамбули вказаної Угоди, Банк публічно пропонує необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY. Банк являється Оператором, який приймає зобов'язання здійснювати прийняття/ переказ грошових коштів від клієнтів за допомогою web-інтерфейсу LIQPAY (п.1.1 Угоди).

Відповідно до п.1.3 цієї Угоди, вказана угода публічно доводиться до відома необмеженому колу фізичних осіб для сприяння в здійсненні грошових переказів в мережі Інтернет, шляхом її розміщення (публікації) на офіційному веб-сайті www.LiqPAY.com (постійно доступна для ознайомлення), та вступає в силу з моменту реєстрації клієнта у web-інтерфейсі LIQPAY (п.1.4 Угоди).

В силу п.3.3 Угоди, обов'язки Банку в межах цієї Угоди обмежуються прийняттям грошових коштів у клієнтів і передачі грошових коштів особам, яким вони призначені. Банк виконує доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому Банку (п.3.1 Угоди).

Дистанційне розпорядження - це розпорядження банку виконати певну операцію, що передана клієнтом по узгодженому каналу доступу з проходженням визначеної правилами процедури передачі розпоряджень.

Для користування web-інтерфейсом LIQPAY користувач має лише зазначити свій номер мобільного телефону, персональні дані та приєднатися до Угоди користувача.

Змістом п.5.7 Угоди передбачено, що дана Угода вважається укладеною і вступає в силу з моменту акцепту, який визначається часом введення користувачем на сайті унікального одноразового пароля, отриманого на номер телефону, вказаного при реєстрації. У випадку відправлення клієнтом Банку у дистанційному розпорядженні доручення на здійснення грошового переказу та виконання Банком такого доручення шляхом передачі грошових коштів особі, якій вони призначені, сторони здійснюють свої права та обов'язки, що виникли із акцептованої відповідачем Угоди.

-3-

Як вбачається з матеріалів справи, в період з березня 2014 року по травнь 2014 року користувач послуг web-інтерфейсу LIQPAY, а саме відповідач ОСОБА_4, виявивши вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, використав можливість здійснювати переказ грошових коштів як в старому, так і в новому web-інтерфейсах LIQPAY, ініціювавши та отримавши від ПАТ КБ «ПриватБанк» виконання доручень з перерахування грошових коштів на загальну суму 81 427 грн. 48 коп., які не були забезпечені залишком коштів на його рахунку.

Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося в режимі онлайн, тобто негайно, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY.

Пунктом 5.2 передбачено, що акцептом умов Угоди є здійснення Клієнтом дій, передбачених п 5.4 цієї угоди. Пункт 5.4 передбачає, що клієнт здійснює акцепт Угоди після ознайомлення з його умовами на Сайті www/liqpav/com шляхом сукупного виконання наступних дій: ознайомлення з умовами Угоди та їх прийняття шляхом натискання кнопки «згоден»; реєстрації шляхом заповнення формуляра у відповідному вікні на Сайті, що супроводжується направленням Клієнту ОТР- пароля для входу в web- інтерфейс LIQPAY. Пароль направляється у вигляді sms - повідомлення на номер мобільного телефону, зазначеного в формулярі. Під реєстрацією розуміється надання клієнтом банку відомостей, необхідних для ідентифікації клієнта у відповідності до реєстраційної форми (формуляра) заповнення якого пропонується користувачеві при здійсненні акцепта. Клієнт зобов'язується повідомляти при реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY достовірні персональні дані та відомості, що відповідають дійсності.

Відповідач не заперечував проти того, що на підтвердження реєстрації банку ним було заповнено електронний формуляр, з його персональними даними.

Також, в поданих до суду відомостях про спірні перекази (підтверджені виписками руху коштів по карткам договору LIQPAY НОМЕР_1, НОМЕР_2, що є належними та допустимими доказами), що були ініційовані в старому та новому Веб-інтерфейсі LIQPAY, банком приведений детальний опис усіх операцій, за якими відбувся переказ сум, а отже сума позовних вимог є повністю обґрунтованою та доведеною. При цьому ця сума не спростовувалось відповідачем. Тому доводи апеляційної скарги про недоведеність здійснених переказів та їх забезпеченість залишком коштів на рахунках відповідача, на загальну суму 81 427 грн. 48 коп., є безпідставними.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За ч. 2, 3 цієї статті, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За нормами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у зв'язку з доведеністю обставин, на які посилався позивач.

-4-

За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Твердження представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_4 не набув кошти банку та не міг двічі здійснити одну й ту саму операцію з переказу коштів, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу є держателем електронного платіжного засобу. Електронним платіжним засобом є платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Користувач платіжної системи - юридична або фізична особа, якій надається послуга платіжної системи щодо виконання переказу коштів учасником платіжної системи.

Щоб стати учасником і користуватися послугами платіжної системи потрібно пройти процес реєстрації й відкрити в ній електронний рахунок у вигляді електронного гаманця. Електронний гаманець зберігає інформацію про суму коштів на рахунку користувача в платіжній системі.

LIQPAY це в свою чергу відкритий web-інтерфейс для введення реквізитів платежу в мережі інтернет та ініціювання переказу грошових коштів (електронна платіжна система).

При цьому згідно з угодою користувача контрагент, до адреси якого клієнт ініціює переказ, вказується клієнтом в дистанційному розпорядженні. Зобов'язання банку по переказу грошових коштів на користь контрагента вважається виконаним з моменту виконання вказаного розпорядження (п.3.5 Угоди).

Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований в системі LIQPAY із використанням номерів мобільного телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 й ініціював та отримував виконання від позивача, зокрема в період з березня 2014 року по травень 2014 року, як банківської установи, операцій з перерахування грошових коштів. Відповідач у вищезазначений період здійснював вхід до web-інтерфейсу LIQPAY, тобто, проходив процедуру авторизації та отримував дозвіл на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу. Тому твердження його представника про те, що відповідач не здійснював операції з перерахування грошових коштів банку судом оцінюється критично.

При цьому, виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу LIQPAY, єдиною законною підставою для здійснення вказаних переказів з ініціативи відповідача як користувача системи має бути сформований ОСОБА_4 та направлений позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунковий документ (платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N22 Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті формі.

На спростування вказаного, відповідач не надав доказів того, що він не здійснював операції в системі LIQРАY в період з березня 2014 року по травень 2014 року, оскільки для здійснення операцій потрібна верифікація у вигляді смс та проходження процесу ідентифікації. При цьому, доказів звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів з приводу використання його персональних даних при переказі коштів матеріали справи не містять.

-5-

Отже, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що факт перерахування коштів в зазначений в позові період з розрахункового рахунку знайшов своє об'єктивне підтвердження у відповідності до ст.58, 60 ЦПК України, є вірним.

Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про те, що спірні правовідносини не регулюються ст.1212 ЦК України, оскільки позивач, як власник грошових коштів, у порядку, передбаченому законом, визначив спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом стягнення їх як безпідставно набутих.

Крім того, звертаючись з вимогами про стягнення розміру процентів за користування грошовими коштами, позивач посилався на норми ст. 536 ЦК України в сукупності з нормами Закону України «Про Національний банк України» в частині вимог щодо облікової ставки НБУ як одного із монетарних інструментів, за допомогою якого Нацбанк України встановлює орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За обставин, на які посилався позивач на обґрунтування позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що договором, законом або іншим актом цивільного законодавства розмір процентів за користування грошима не передбачено.

В поданій позовній заяві позивач посилався виключно на норми ст. 1 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якою облікова ставка Національного банку України - один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України встановлено нормами ст. 1048 ЦК України за договором позики.

Отже, враховуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку по аналогії закону розміру процентів, визначеного ст. 1048 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли з угоди користувача, які не є подібними за змістом з правовідносинами позики. Тому вірно вважав, що відсутні правові підстави для застосування для врегулювання спірних відносин сторін аналогії закону за ч. 1 ст. 8 ЦК України та ст. 1048 ЦК України, оскільки правовідносини між сторонами по справі і позика є різними за своєю правовою природою.

Згідно імперативних приписів ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідач не може бути примушений до дій щодо сплати процентів за користування належними позивачу коштами в силу невизначеності законом та угодою користувача розміру процентів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про те, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_4 в частині стягнення процентів в сумі 17 772 грн. 38 коп. є необґрунтованими, а тому вірно відмовив у задоволенні цих вимог. І з таким висновком районного суду погодився і позивач.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують до увагу, так як були предметом розгляду судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх

-6-дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника відповідача з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко