Справа № 285/2613/16-ц
провадження у справі № 2/0285/124/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………….Літвин О.О.

секретаря……………… ………....ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на їх спільних трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначала, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем у липні 2016 року їх спільні діти повністю перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від обовязку утримувати їх, хоча має таку можливість, оскільки неофіційно працює, займається будівництвом та ремонтом житла, має мінливі, проте високі періодичні доходи.

Уточнивши 23.02.2017 року позовні вимоги, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісяця на трьох дітей.

Сторони в судове засідання не прибули.

Надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Домовленості про утримання дітей сторони не досягли, вони проживають спільно з позивачкою, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 10.08.2016 року.

Відповідач є молодою здоровою особою 36 років, не працює, не приймає належної участі у вихованні спільних з позивачкою дітей; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Обовязок по утриманню неповнолітніх дітей не може бути покладений виключно на одну матір.

Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (1 355 грн. для дітей віком до 6 років); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за грудень 2016 року вона становила 4 997 грн.); визнання відповідачем позову; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в уточненому позові, тобто по 833 грн. на кожну дитину. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне їх утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі по 833 (вісімсот тридцять три) грн. щомісячно на кожного,починаючи стягнення з 19.09.2016 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Головуючий суддя О.О. Літвин