РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/286/17

Провадження № 2/293/413/2017

20 вересня 2017 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Васильчука С. Ф.

секретаря Тишкевич К. Б.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення їх сплати,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.07.2012 відповідач зобовязаний виплачувати на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5, 04.01.2003 р. н., та доньки ОСОБА_6, 21.10.2004 р. н., у сумі по 350 грн. на кожну дитину, починаючи з 10.07.2012 та до зміни матеріального положення сторін, але не далі як до досягнення старшою дитиною повноліття.

У звязку із несплатою відповідачем аліментів станом на 01.03.2017 утворилася заборгованість у сумі 22875,00 грн. У звязку з викладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість та неустойку за несплату аліментів на загальну суму 30687,25 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, лише стосовно нарахування пені, починаючи з 2014 року. В решті позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо вимоги про стягнення заборгованості по аліментах, зазначив, що така вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки вже наявне рішення суду про стягнення аліментів між даними сторонами. Стосовно неустойки за несплату аліментів представник відповідача просив суд застосувати позовну давність та нараховувати пеню, починаючи з 2014 року.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснення сторін та їх представників, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.07.2012 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_7, 04.01.2003 р. н., та доньки ОСОБА_6, 21.10.2004 р. н., у сумі по 350 грн. на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 5).

На примусове виконання рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.07.2012 було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_3 загальна заборгованість станом на 01.03.2017 становить 22875 грн. (а. с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 194 СК України за рішенням суду може стягуватись лише заборгованість по аліментах, які стягуються з боржника відповідно до ст. 187 СК України на підставі його заяви, поданої за місцем роботи, виплати пенсії, стипендії. Стягнення заборгованості, яка виникла на підставі судового рішення про стягнення аліментів, в судовому порядку законом не передбачено. Тобто, вже наявне рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, яке буде виконане.

Крім того, відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" встановлений порядок дій державного виконавця при виконанні рішення суду та стягнення утвореної заборгованості з боржника, зокрема, порядок дій самого стягувача у разі не вчинення таких дій державним виконавцем.

Статтею 164 КК України передбачена і кримінальна відповідальність у разі злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості по аліментах є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно ч. ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Статтею 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та виконується щомісячно, отже при розрахунку неустойки суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов'язань мало бути виконано та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тому заперечення представника відповідача про застосування строків позовної давності при нарахуванні та стягненні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не знайшли свого підтвердження.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу.

Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини свідчать про наявність підстав для відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів та, відповідно, задоволення позовної вимоги позивача в цій частині.

При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2022цс15, згідно якої правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 22875,00 грн., суд не може визнати як поважні надані відповідачем причини несплати аліментів, а інших причин поважності несплати аліментів відповідач не надав, розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р., допустимих та належних доказів, які спростовували б вищенаведене не надано, суд стягує з відповідача на користь позивача неустойку, яка утворилась за прострочення сплати аліментів у сумі 7812,25 грн.

Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 4, 15, 15-1, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 20, 194-196, СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 29.11.1984 р. н., РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, 25.10.1986 р. н., РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 7812 ( сім тисяч вісімсот дванадцять) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, 29.11.1984 р. н., РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору в дохід держави на рахунок Державної судової адміністрації України (адреса: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ); отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106; код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)".

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: С.Ф. Васильчук