Справа № 307/2395/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Готри Т.Ю., Мацунича М.В.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на рішення Тячівського районного суду від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з 2013 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Брустурянського ЛМГ» на посаді старшого майстра Груниківського ДП «Брустурянського ЛМГ». Наказом директора ДП «Брустурянське ЛМГ» від 05.08.2016 року №129/к «Про звільнення ОСОБА_1В.» його звільнено з посади у звязку з відсутністю на роботі без поважних причин більше трьох годин на протязі одного робочого дня 28.01.2016 року, 02.02.2016 року, 04.02.2016 року, з 09.03. по 16.03.2016 року, 23.05.2016 року та 13.06.2016 року. Вважає, що даний наказ підлягає скасуванню як такий, що не відповідає фактичним обставинам і вимогам закону, так як в дійсності він не допускав зазначених дисциплінарних правопорушень, а звільнення його викликано винятково неприязними до нього відносинами з боку адміністрації відповідача і перш за все Груниківського лісництва. Наведені в наказі підстави спростовуються самим характером його роботи, оскільки з одного боку, згідно його посадової інструкції місце виконання більшості його трудових обовязків знаходиться за рамками контори лісництва і повязане з систематичною необхідністю перебувати безпосередньо на обходах, внаслідок чого в деякі дні йому приходиться і десять годин працювати, не зявляючись при цьому в контору лісництва. З іншого боку, в його віданні знаходяться десять обходів загальною площею 4736 га, які розташовані в такій гірській місцевості, що часто потрібно затратити значно більше трьох годин, щоб тільки добратися від одного до іншого, а щоб при цьому ознайомитись чи перевірити стан справ на місцевості, наприклад, чи не має слідів самовільних рубок, потрібно затратити і більше робочого дня. Вважає, що його звільнення проведено з порушенням норм ст. 149 КЗпП України.

Звільнення його з роботи по надуманим мотивам завдало йому і моральну шкоду, яка проявилась в моральних переживаннях, які привели навіть до підвищення кровяного тиску і які викликані вражаючим грубо неетичним відношенням до нього, вже далеко немолодої людини, з боку відповідача в процесі пошуку підстав для звільнення і самого звільнення безпідставним позбавленням його заробітку, який так потрібний при мінімальній пенсії, самою несправедливістю підстави звільнення майже на фініші його трудового шляху, по суті за прогул і ганьбою перед знайомими за такий фініш. Заподіяну йому моральну шкоду він визначив в розмірі 10 000 гривень.

З врахуванням наведеного, просить визнати наказ директора Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» від 05.08.2016 року №129/к «Про звільнення ОСОБА_1В.» протиправним і поновити його на посаді старшого майстра Груниківського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», стягнути з державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на його користь заробітну плату за вимушений прогул з дня незаконного звільнення, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Тячівського районного суду від 15.11.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ директора Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» від 05.08.2016 року за №129/к «Про звільнення ОСОБА_1В.», яким ОСОБА_1 05.08.2016 року звільнено з посади старшого майстра лісу Груниківського лісництва через відсутність на роботі більше трьох годин робочого дня без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаду старшого майстра лісу Груниківського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» з моменту його звільнення 05.08.2016 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 14 962,50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням з цієї суми податку та інших обовязкових платежів.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на користь держави 1653,60 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за один місяць в сумі 4381,88 грн. з відрахуванням з цієї суми податку та інших обовязкових платежів.

Не погодившись із вказаним рішенням ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. У звязку з неповним зясуванням обставин справи та не наданням оцінки доказів по справі, вказане рішення підлягає скасуванню, а позов відмові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав та скасувати оскаржуване рішення, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2013 року ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП «Брустурянське ЛМГ» та квітня 2014 року переведений постійно на посаду старшого майстра лісу Груниківського лісництва з посадовим окладом згідно штатного розпису, що підтверджується наказами директора ДП «Брустурянське ЛМГ» від 23.08.2013 року за №202/к та від 03.04.2014 року за №53-к.

Наказом директора ДП «Брустурянське ЛМГ» від 05.08.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1В.» за №129/к старшого майстра лісу Груниківського лісництва ОСОБА_1, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, звільнено з займаної посади з 05.08.2016 року у звязку з відсутністю 28.01.2016 року, 02.02.2016 року, 04.02.2016 року, 09.03.2016 року 16.03.2016 року, 23.05.2016 року, 13.06.2016 року на роботі протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В ст. 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що ОСОБА_1, як старший майстер Груниківського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», в 2016 році допустив прогули, тобто відсутність на роботі без поважних причин протягом робочого дня, зокрема 28.01.2016 року, 02.02.2016 року, 04.02.2016 року, 09.03.2016 року 16.03.2016 року, 23.05.2016 року, 13.06.2016 року, що підтверджується рапортами лісничого ОСОБА_3, актами розстежень ДП «Брустурянське ЛМГ», письмовими доповідними майстрів лісу ДП «Брустурянське ЛМГ», журналами табелів виходу на роботу, допитаними в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10і., ОСОБА_11, ОСОБА_12С

Однак, судом констатовано, що за наказ директора ДП «Брустурянське ЛМГ» за №129/к, згідно якого позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, був виданий 05.08.2016 року, тобто за межами встановленого одномісячного строку з дня виявлення порушень трудової дисципліни, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суд першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 235 КЗпП України ОСОБА_1 правомірно поновлено на роботі та відповідно до середньоденної заробітної плати проведено розрахунок про стягнення з ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 05.08.2016 року по 15.11.2016 року в розмірі 14 962,50 грн.

Відмова у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача, на думку колегії суддів є обґрунтованою, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено завдання такої.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: