Справа № 202/5352/16-ц
Провадження № 2/202/234/2017
16 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Журавльов А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпропетровської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач у серпні 2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який уточнив у грудні 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед банком у розмірі 176845,23 грн., яка утворилася внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 191/13-R511 від 24.10.2013 року, за яким останній отримав кредит у розмірі 167500 грн. зі сплатою 19,25% річних. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банку була передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1. В іпотечній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 191/13-R511 від 24.10.2013 року, що складає 176845,23 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 60,0 кв. м., житловою площею 42,3 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 584547,17 грн.; зняти з реєстрації ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3; виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи: Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином причину неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 24 жовтня 2013 року уклав з позивачем кредитний договір № 191/13-R511, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 167500 грн. зі сплатою 19,25% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 жовтня 2028 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між сторонами був укладений договір іпотеки № 191/13-І від 24 жовтня 2013 року, згідно з яким в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_4. Вказана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, реєстраційний № 1534.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Пунктом 6 іпотечного договору від 24.10.2013 року передбачено, що у разі невиконання/неналежного виконання зобовязань за кредитним договором та/або цим договором іпотекодержавтель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивачем 18 березня 2016 року було направлено письмову вимогу до відповідача ОСОБА_1В про усунення порушення за кредитним договором та попереджено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення боргу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_5.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд може визначити один з наступних способів реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за наявності відповідного рішення суду або відповідного застереження в іпотечному договорі, а також встановлює порядок такого продажу.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержавтелем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна.
Згідно віту про оцінку майна проведеного ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ» ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 60,0 кв. м., розташованої за адресою: м Дніпро, АДРЕСА_6 станом на 09 серпня 2016 року без врахування ПДВ становить 584547,17 грн.
Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_7, яка належить на праві власності ОСОБА_1, необхідно здійснити шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 584547,17 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом.
Згідно п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_3 з 04 листопада 2013 року зареєстрована та проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач у позовній заяві, представник позивача у судовому засіданні не надав суду доказів того, що мешканці квартири, яка перебуває в іпотеці, було направлено письмову вимогу про звільнення цієї квартири та вона у добровільному порядку її не виконує. Тому суд вважає, що вимоги позивача щодо виселення ОСОБА_3 та зняття її з реєстраційного обліку заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягаю стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 4306,28 грн.
Керуючись ст. ст. 263, 526, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 5, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту і звернення стягнення на предмет іпотеки від 28.05.2015 року, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити частково
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати у розмірі 4306,28 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Г. Зосименко