АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/2238/16-ц
Провадження № 22-ц/792/397/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Лапка Ю.В.

сторін: апелянта ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що від шлюбу з відповідачем у них є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

14 жовтня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. З відповідача стягуються аліменти на утримання доньки по 100 грн. щомісячно.

З 1 вересня 2014 року донька навчається на платній основі в Хмельницькому кооперативному коледжі Хмельницького кооперативного торговельно-економічного інституту на денній формі навчання.

Оплату за навчання та проживання доньки у гуртожитку здійснює сама позивач. Відповідач добровільно не бажає надавати допомогу для навчання доньки.

У звязку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на оплату навчання неповнолітньої доньки в сумі 8710 грн. та 3050 грн. - на оплату за проживання у гуртожитку, всього 11760 грн., і 551,20 грн. на оплату судового збору та 320,60 грн. на оплату правової допомоги.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 січня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину неповнолітню дочку ОСОБА_4 у розмірі 11760 грн., судовий збір у розмірі 551,20 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 320,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Апелянт вважає рішення незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на доказах, які були подані з порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України. Так, перед початком судового розгляду головуючий розяснив сторонам порядок подачі доказів, проте, відкладаючи розгляд справи на 5 січня 2017 року, надав можливість позивачу подати додаткові докази, про які вона не заявляла до початку розгляду справи. Суд прийняв ці докази, хоча позивач не довела, що їх надано несвоєчасно з поважних причин.

Крім того, до особливих обставин, з якими законодавець повязує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що повязані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, про що йдеться у Постанові ВСУ від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15.

Виходячи з наведеного, апелянт відмічає, що сам по собі вступ дитини на навчання до коледжу з метою здобуття відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, повязані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у звязку з цим обовязку у батьків брати у них участь.

До того ж, апелянт вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що навчання неповнолітньої ОСОБА_4 в навчальному закладі викликане саме особливими обставинами, суду не надано.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що батьками неповнолітньої ОСОБА_5, згідно свідоцтва про народження, є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

ОСОБА_4 є студенткою третього курсу денного відділення у Хмельницькому кооперативному коледжі Хмельницького кооперативного торговельно-економічного інституту та проходить підготовку молодшого спеціаліста (а.с.9-10, 32).

З приєднаних до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивач сплатила кошти за навчання доньки та її проживання у гуртожитку (а.с. 13-28).

Згідно квитанції про оплату послуг позивач сплатила 320,60 грн. на отримання правової допомоги (а.с. 31).

В матеріалах справи містяться похвальні листи, грамоти, подяки, сертифікати, дипломи, які свідчать про здібності дитини у навчанні, які потрібно розвивати.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що витрати позивача зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), адже під час навчання неповнолітньої ОСОБА_4 у школі вона проявила здібності до точних наук, зокрема, була учасником математичних конкурсів «Кенгуру 2011» та «Кенгуру 2012», де показала відмінний результат. Відповідно до договору про підготовку молодшого спеціаліста від 05.08.2014 року неповнолітня ОСОБА_4 навчається у Хмельницькому кооперативному коледжі Хмельницького кооперативного торговельно-економічного інституту на денній формі навчання за спеціальністю «Фінанси та кредит», тобто дане навчання спрямоване на розвиток раніше проявлених у школі здібностей (індивідуально стійких психічних властивостей людини, що визначають її успіхи в певному виді діяльності; властивостей, особливостей, що виявляється в умінні робити, здійснювати що-небудь).

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду.

Так, відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а є обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Посилання апелянта на те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на доказах, які були подані з порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України, на правильність висновків місцевого суду не впливають та не є підставою для його скасування, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на Постанову ВСУ від 24.02.2016 року в справі №6-1296цс15, то висновки суду першої інстанції цій постанові не суперечать.

Крім того, перелік особливих обставин, з якими законодавець повязує стягнення додаткових витрат на дитину, не є вичерпним.

Під здібностями людини слід розуміти її успіхи в специфічних видах діяльності, для здійснення яких необхідні задатки особливого роду та їх розвиток. Розвиток здібностей у дітей здійснюється в загальному в процесі виховання та спеціальним чином у процесі організованого навчання.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 5 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Суддя: /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_7

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10 Категорія: 48

Доповідач: Купельський А.В.