Справа № 461/977/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/696/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про відшкодування шкоди шляхом повернення майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що 15.03.2016 року та 31.03.2016 року він вимагав від суду надати документи вантажну митну декларацію (вмд), номер ВМД ААЧ, що підтверджує незаконні заволодіння його майном з ваговими показниками 345 кг. 0,345 т. Львівською митницею і приховування даного злочину ГУ НП у Львівській області. Стверджує, що відповідачі є співучасниками викрадення його майна. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року скасувати та:

Визнати причину відмови у наданні документів митного оформлення судом МВД з номером ААЧ.438283, яка визначає ваговий показник і вартість товару, згідно протоколу динамічного поосного зважування транспортного засобу з державним реєстраційним номером ВВ117А від 05.12.2013 року;

Надати для ознайомлення ВМД з номером ААЧ.438283 яка визначає ваговий показник і вартість товару. Витребувати у відповідачів;

Відобразити в результати в рішенні суду результати оцінки доказів Галицьким районним судом, заявлених ним і наданих у судових засіданнях від 15.03.2016 року, 31.03.2016 року;

Розглянути надані документи, що стосуються незаконного затримання понад три доби в міжнародному пункті пропуску "Корчова-Краковець", катування, дискримінації з боку митниці, приховування даних факторів Державної фіскальної служби України. Ухвалити додаткове рішення;

Повернути йому його майно, товар згідно з ваговими показниками протоколу динамічного поосного зважування транспортного засобу від 05.12.2013 року, ВМД з номером ААЧ.438283.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року о 04.00 год. ОСОБА_3, автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1 прямував з Республіки Німеччина в Україну, з приватної поїздки, через м/п "Краковець" Львівської митниці Міндоходів, обравши формою проходження митного контролю смугу митного контролю "червоний коридор" з метою ввезення транспортного засобу в режимі імпорт. При вїзді в Україну для проходження митного контролю на фільтрі пункту пропуску ОСОБА_3 подав такі документи: копію технічного паспорту №DR 245289, рахунок-фактуру №704 на суму 4500 євро, копію закордонного паспорту №ЕР 909083, на яких було проставлено штамп "ПМК №261" і поміщено під митний контроль. Транспортний засіб марки "Renault Megane", реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1 був переведений в статус затриманих для оформлення попередньої декларації, оскільки ОСОБА_3 не було оформлено грошової застави, транспортний засіб був знятим з обліку.

06 грудня 2013 року о 18:00 год. ОСОБА_3 подав до митного органу в єдине вікно як підставу для переміщення транспортного засобу в режимі імпорт такі документи: рахунок-фактуру (без номер) від 28.11.2013 року на суму 2800 євро; оригінал технічного паспорта №DR 245289 і закордонний паспорт №ЕР 909083; митну декларацію громадянина України ОСОБА_3 завірену "ПМК №546" і "ОНП 666" від 06.12.2013 року, вказавши при цьому ЕЕ №700150000/2013/1844 від 06.12.2013 року.

Протоколом про порушення митних правил №3362/20908/13 від 06.12.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.481 МК України вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві відомості стосовно їх митної вартості.

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова у справі №461/828/14-п від 04 лютого 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товарів, що були предметом порушення митних правил та вилучено автомобіль марки "Renault Megane", реєстраційний номер ВВ117А.

Постановою Апеляційного суду Львівської області у справі №461/828/14-п від 04.04.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Галицького районного суду м.Львова від 4 лютого 2014 року скасовано. Вирішено визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 114636,54 грн. та конфіскації в дохід держави, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №3362/20908/13 від 06.12.2013 року автомобіля марки "Renault Megane", 2009 року випуску, реєстраційний номер ВВ117А, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1461 см.куб., дизель, вартістю 114636,54 грн. Судовим рішенням суду встановлено, що будь-яких даних про те, що посадовими особами митного органу були допущені порушення при оформленні матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 у матеріалах справи немає та апеляційним судом не здобуто.

Також встановлено, що у митній декларації від 06.12.2013 року не зазначено відомості про будь-які інші товари, грошові кошти, особисті речі, що переміщуються через митний кордон, окрім автомобіля.

Крім того, в контрольному талоні серії ААЧ №438283 в графі "найменування товару, напрямок переміщення" вказано лише "транспортний засіб".

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування шкоди шляхом повернення майна, суд виходив з тих обставин, що останнім не доведено, що діями працівників митниці йому завдано матеріальних збитків, так само як і не довів, що у нього було вилучено окрім автомобіля, товари вартістю 345 кг так само як і не представлено доказів на підтвердження заподіяння майнової шкоди з вини відповідача по справі.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодний з доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 не дає підстави вважати, що в період з 05 грудня 2013 року по 08 грудня 2013 року відповідачем вчинялися дії щодо фальсифікації документів відносно ОСОБА_3, незаконного заволодіння його майном, шляхом катування, шантажу і погроз.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 у митній декларації від 06.12.2013 року не зазначив відомості про будь-які інші товари, грошові кошти, особисті речі, що переміщуються через митний кордон, окрім автомобіля. Крім того, в контрольному талоні серії ААЧ №438283 в графі "найменування товару, напрямок переміщення" вказано лише "транспортний засіб".

За таких обставин, підстав вважати, що при вилученні вищезгаданого автомобіля в ньому перебувало майно вагою в 345 кг. - відсутні.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної ОСОБА_3 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги апелянту слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2