Справа № 216/5493/16-ц
Провадження 2/216/628/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Сидорака В.В.

за участю секретаря судового засідання - Манелюк А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої криворізької державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження нерухомого майна,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першої криворізької державної нотаріальної контори, в якому просила:

- скасувати заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, накладену на підставі оформлення нотаріусом першої державної нотаріальної контори ОСОБА_2 договору довічного утримання, про що 06.11.2004 року в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис за №826;

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за № 826 від 06.11.2004 року про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

15.01.2011 року ОСОБА_3 оформила у Першій криворізькій державній нотаріальній конторі заповіт, який був посвідчений нотаріусом ОСОБА_2, та яким усе належне їй майно де б воно не находилося, у тому числі і квартиру АДРЕСА_1, заповіла їй ОСОБА_1

14 квітня 2016 року ОСОБА_3 померла.

На сьогоднішній час вона займається оформленням права власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_3 В процесі оформлення спадщини нотаріус ОСОБА_2 виявила наявність не знятої заборони на відчуження нерухомого майна, накладеного саме нею на час оформлення договору довічного утримання, в звязку з чим відмовляється самостійно скасувати цю заборону, продовжувати подальше оформлення права власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_3, а також відмовляє у видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву у якій просить суд розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити .

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглянути цивільну справу без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

16 листопада 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_2, зареєстровано в реєстрі №1-5000.

Як вбачається з п. 1.2 вказаного договору, квартира, що відчужується за даним договором, розташована за адресою: місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, Миколаївське шосе, будинок під №2, квартира під №145.

В звязку з посвідчення договору довічного утримання накладено заборону відчуження вказаної у договорі квартири, належної ОСОБА_5 до припинення чи розірвання договору довічного утримання, зареєстровано в реєстрі для реєстрації заборони за №826 (а.с.8).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2007 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання задоволено повністю. Розірвано договір довічного утримання від 16.11.2004 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори за реєстровим №1-5000. Рішення суду набрало чинності 01.11.2007 року (а.с.9).

В подальшому, 15.01.2011 року ОСОБА_3 оформила у Першій криворізькій державній нотаріальній конторі заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі права та обовязки, а також ті права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, ОСОБА_1. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за №1-119 (а.с.5).

14 квітня 2016 року ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №674273 виданим Центрально-Міським районним у місті ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15 квітня 2016 року (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої, зокрема увійшла, квартира АДРЕСА_2.

У визначеному законом порядку, позивачка звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та оформлення належним чином права на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3.

Нотаріусом, при вчиненні відповідної нотаріальної дії було виявлено наявність внесеного до єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна обтяження та роз'яснено, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину через наявність накладеної заборони на спірну квартиру.

Таким чином, позивачка, як спадкоємець за заповітом, не має можливості оформити на себе спадкове майно у визначеному законом порядку, саме у звязку з наявністю заборони відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2.

Вказана заборона відчуження нерухомого майна, порушує права позивачки, в звязку з чим вона змушена звертатись з позовом до суду, з метою реалізації своїх законних прав власності як спадкоємця за заповітом.

Проте, як визначено статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 316-317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ч.1 ст.321 ЦК України.

Згідно ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 316-317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1,- задоволити.

Скасувати заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_3, накладену 16 листопада 2004 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» і у звязку з посвідченням договору довічного утримання, зареєстровану в реєстрі для реєстрації заборони за №826.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за №826 від 06.11.2004 року про заборону відчуження квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Сидорак