Справа № 639/961/17
Провадження № 2/639/1024/17
03 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом до ОСОБА_3, вимоги якого в подальшому було уточнено.
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що до служби у справах дітей надійшов лист КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24» відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які були доставлені до лікарні 01.12.2016 о 22-30 годин нарядом поліції Новобаварського ВП ГУНП Харківської області у супроводі бригади екстреної медичної допомоги № 206 з адреси: АДРЕСА_1, де діти перебували без догляду дорослих.
Малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у стані середньої важкості з діагнозом: загальне переохолодження, обмороження верхньої третини нижніх кінцівок і пахової області. За час перебування в стаціонарному відділенні дітей ніхто не відвідував, станом їх здоров'я не цікавився.
Заходами Служби було встановлено, що матір'ю дітей являється ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відомості про батька дітей записані відповідно до частини 1 ст. 135 СК України.
Відповідач з'явилася до Служби та пояснила, що 01.12.2016 за сімейними обставинами виїхала до своєї сестри, яка проживає на території Холодногірського району м. Харкова. Дітей покинула на свого співмешканця ОСОБА_4, який залишив їх без догляду в неопалюваному приміщенні. О 22 годині діти були випадково знайдені знайомою, яка виявила, що малеча перебуває у небезпечному стані, одразу викликала наряд поліції та бригаду екстреної допомоги. Того ж дня діти були доставлені до КЗОЗ «ХМДКЛ № 24», де перебувають по теперішній час.
З метою вивчення житлово-побутових умов проживання дітей, комісією у складі працівників Служби здійснено виїзд за місцем реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_1. Обстеженням було встановлено, що за даною адресою розташований одноповерховий приватний будинок. ОСОБА_3 займає частину будинку, який складається з 1 кімнати. У приміщенні відсутні будь-які зручності, немає ремонту, вхідних дверей, холодно, брудно. Не створено ніяких умов для проживання малюків, відсутні спальні місця, продукти харчування, одяг, іграшки, візочок.
За наявними матеріалами позивач зазначає, що ОСОБА_3 самоусунулась від виховання та належного догляду за своїми дітьми.
Згідно листа КЗОЗ «ХМДКЛ № 24» за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в стаціонарному відділенні мати ОСОБА_3 дітей не відвідувала.
Малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.01.2017 були переведені до КЗОЗ «ХМДКЛ № 19» для обстеження та лікування. За час знаходження хлопчиків в стаціонарі ніхто дітей не відвідував та ними не піклувався.
Заходами Служби було додатково встановлено, що ОСОБА_3 в період з 12.01.2011 по 12.02.2014 відбувала покарання в Качанівській виправній колонії (№ 54). На той період ОСОБА_3 мала трьох малолітніх дітей :ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно яких заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2014 вона була позбавлена батьківських прав.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради було розглянуто питання щодо доцільності повернення до матері ОСОБА_3 малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце проведення засідання комісії, але на засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила.
Враховуючи викладене вище, керуючись положеннями Сімейного законодавства України та рекомендацією комісії, в інтересах дітей, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вирішило про неможливість повернення дітей до матері та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; передати дітей органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Новобаварського району УССД ДПСП ХМР для подальшого їх влаштування; закріпити житло за малолітніми ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні представник позивача Щербак О.Б., яка діє на підставі довіреності, підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, при цьому просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовної заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7). Відомості про батька малолітніх дітей записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою), що підтверджується довідками Жовтневого районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області від 10.12.2016 за № 2331/15.2-04-04 та № 2332/15.2-04-04 (а.с. 9, 10).
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою від 22.03.2016, виданою ділянкою № 22 жителів приватного сектору Жовтневого району міста Харкова комітету району в місті Харківської міської ради (а.с. 23).
02.12.2016 на адресу позивача надійшов лист КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24» за № 950 відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які були доставлені до лікарні 01.12.2016 о 22-30 годин нарядом поліції Новобаварського ВП ГУНП Харківської області у супроводі бригади екстреної медичної допомоги № 206 з адреси: АДРЕСА_1. В листі зазначено, що діти знаходились у стані середньої важкості з діагнозом: загальне переохолодження, обмороження верхньої третини нижніх кінцівок і пахової області. За час перебування в стаціонарному відділенні дітей ніхто не відвідував, станом здоров'я не цікавився, що також підтверджується листом КЗОЗ «ХМДКЛ № 24» від 23.12.2016 за № 1023 (а.с. 11, 12).
З листа адміністрації КЗОЗ «Харкіцвська міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 26.01.2017 за № 01-14/06 вбачається, що малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.01.2017 були переведені до КЗОЗ «ХМДКЛ № 19» для обстеження та лікування. За час знаходження хлопчиків в стаціонарі ніхто дітей не відвідував та ними не піклувався (а.с. 14).
Вищенаведені факти також підтверджуються виписками з історії розвитку дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15, 16).
Комісією у складі працівників УССД ДПСП ХМР здійснено виїзд за місцем реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_1. Обстеженням було встановлено, що за даною адресою розташований одноповерховий приватний будинок. ОСОБА_3 займає частину будинку, який складається з 1 кімнати. У приміщенні відсутні будь-які зручності, немає ремонту, вхідних дверей, холодно, брудно. Не створено ніяких умов для проживання малюків, відсутні спальні місця, продукти харчування, одяг, іграшки, візочок (а.с. 17).
ОСОБА_3 в період з 12.01.2011 по 12.02.2014 відбувала покарання в Качанівській виправній колонії № 54 (а.с. 20). На той час ОСОБА_3 мала вже трьох малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно яких заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2014, яке набрало законної сили 22.12.2014, відповідач позбавлена батьківських прав (а.с. 21-22).
Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 139 від 14.02.2017, що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24-25).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідача ОСОБА_3 та наданих суду доказів.
У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.
З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини).
Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).
Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Вислухавши пояснення представника позивача, аналізуючи вищенаведені обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що існують правові підстави щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний стан.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215,224 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 191, 243 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд
Позов Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити .
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітніх дітей : ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, та передати дітей органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей по Новобаварському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для подальшого їх влаштування.
Закріпити за малолітніми ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк