Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1685/12 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І.В. (Житомирський райсуд)
Категорія 30 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

ОСОБА_1

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом

Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку Міністерства оборони України до ОСОБА_2, товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (третя особа ОСОБА_3) про стягнення збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за позовом ОСОБА_2 до Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2014 року,

встановила:

У вересні 2012 року Житомирський зональний відділ військової служби правопорядку звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 15606грн.63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 18 листопада 2011року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2, був пошкоджений належний йому автомобіль НОМЕР_1.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 подав позовну заяву, у якій просив стягнути з Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку на його користь 49894грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного йому автомобіля НОМЕР_2. В обґрунтування позову зазначив, що ДТП сталася з вини водія автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_3

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 січня 2014 року позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2014 року позов Житомирського зонального відділу військової служби правопорядку задоволено, ОСОБА_2 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його позову і відмову у позові, заявленому до нього. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує на те, що у справі відсутні докази його вини у скоєнні ДТП.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

18 листопада 2011 року о 12год. 05 хв. на 8-му км автодороги Житомир - Могилів-Подільський сталася ДТП, внаслідок якої були механічно пошкоджені належний Житомирському зональному відділу військової служби правопорядку автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який є працівником відділу, та належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2 під керуванням останнього.

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 серпня 2012 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (т.1 а.с.8).

Як вбачається із змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року, вказаною постановою встановлено що причиною ДТП є перевищення швидкості руху ОСОБА_2 (т.4 а.с.123-125).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 28.07.2016 року (т.4 а.с.40-47) визначити відповідність або невідповідність дій обох водіїв вимогам Правил дорожнього руху з технічної точки зору неможливо.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.1, 4 ст.60 ЦПК України).

Апелянт не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини і наявності вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП. Висновок експерта від 20.11.2014 року (т.3 а.с.112-129) не є таким доказом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 вiдхилити

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: