Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року про визнання мирової угоди в межах виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 202000 грн. згідно розписки від 13.01.2013 року.

В липні 2016 року головний державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пічкур Ю.О. надіслав суду заява ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди, укладеної 18 липня 2016 року між нею та ОСОБА_4 межах виконавчого провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між вказаними сторонами виконавчого провадження, згідно з умовами якої:

1. ОСОБА_4 визнає, що його заборгованість перед ОСОБА_3 на момент укладення цієї Мирової угоди відповідає вказаній в рішенні суду від 18.11.2014 року сумі і становить 202000 грн.

2. ОСОБА_4 не заперечує належності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю з ОСОБА_3.

3. ОСОБА_4 не заперечує передати ОСОБА_3 для погашення заборгованості перед ним належної йому 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, яка є їх спільною сумісною власністю.

4. Визнати право власності за ОСОБА_3 в цілому на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,8 кв.м., житловою - 37,6 кв.м., до складу якої входять коридор 69-1, комора 69-2, 69-10; кухня 69-3; антресоль-69-4, ванна 69,7; вбиральня 69-8, кімнати 69-5, 69-6, 69-9, частина підвалу площею 1,5 кв.м. і яка складає 11/1000 частини цегляного житлового будинку «А», загальна площа якого становить - 2 260,8 кв.м.

5. ОСОБА_3 заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_4 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової Угоди та відмовляється від примусового виконання вказаного рішення суду.

6. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 домовилися, що будь-які витрати, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, покладаються на ОСОБА_4.

7. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

Не погодившись з даною ухвалою особа, яка не брала участі в даній справі і не є стороною виконавчого провадження - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу на новий розгляд.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник позивача, стягувача ОСОБА_3 - адвокат Стьоба Ю.М. проти вимог апеляційної скарги заперечував і просив закрити апеляційне провадження в справі з тих підстав, що оскаржувана ухвала не порушує прав і охоронюваних законом інтересів апелянта.

Інші особи, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явилися, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта і позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду з наступних підстав.

Визнаючи мирову угоду укладену 18 липня 2106 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході виконання рішення суду від 18 листопада 2014 року у справі про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 202000 грн. суд першої інстанції прийшов до висновку, що дана мирова угода не суперечить закону і не порушує права чи свободи інших осіб.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Так по справі встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.05.1998 року ОСОБА_4, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, купив квартиру АДРЕСА_1, продаж якої на момент укладення договору вчинено за інвентарною оцінкою 23776 грн. (а.с.5).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31 травня 2006 року, яке набуло чинності 11 червня 2006 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 8).

14 червня 2006 року ОСОБА_4 видав ОСОБА_3 розписку про те, що він отримав від останньої грошові кошти в сумі 40000 доларів, що еквівалентно 202000 грн. за продаж ОСОБА_3 ? квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 202000 грн., що становить суму отриманих ним коштів згідно розписки.

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 18 травня 2015 року відкрито виконавче провадження.

25 липня 2016 року головний державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пічкур Ю.О. надіслав до суду заяву ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди, укладеної 18 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 13 травня 2015 року, виданого Вінницьким міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 202000 грн.

Згідно з ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить законові або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Визнаючи мирову угоду суд першої інстанції не перевірив відповідність умов мирової угоди нормам закону і можливість порушення нею прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб та не врахував, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20 червня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, повернуто сторони в попереднє становище, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 368000 грн.

В матеріалах справи (а.с. 25) міститься заява ОСОБА_2, яка просила її залучити до участі в розгляді цієї справи з тих підстав, що в спірній квартирі проживає вона з батьком, а пред'явлення ОСОБА_3 відповідної вимоги про стягнення боргу розглядає як спосіб заволодіння квартирою на етапі виконавчого провадження.

Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2013 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20 червня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та посвідчений 20 червня 2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В., зареєстрований за реєстровим №2551. Сторони повернуто в попереднє становище шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 368000 грн.

Водночас згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 21 липня 2017 року зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 20.06.2013 року (а.с. 161).

Таким чином, затвердження мирової угоди на умовах, що боржник - ОСОБА_4 не заперечує щодо визнання права власності за стягувачем ОСОБА_3 в цілому на квартиру АДРЕСА_1, вирішує права та обов'язки ОСОБА_2, яка не брала участі в розгляді подання.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, п орушив норми процесуального права, чим порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а вирішення питання - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року про визнання мирової угоди в межах виконавчого провадження скасувати, а заяву ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.