Справа 237/5438/16-ц
Номер провадження 2/237/606/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.17 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі: Готовщиковій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Максимільянівської сільської ради про визнання права власності на самовільне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на самовільне будівництво.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 10.01.2001 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами № 251 по вул. Шевченка в с. Максимільянівка Марїнського району Донецької області. В 2010 році на власні кошти вона самочинно побудувала сарай «В-1». При зверненні до Максимільянівської сільської ради з проханням узаконення самовільно побудованого сараю їй було відмовлено, оскільки до повноважень сільської ради не належить питання узаконення самочинного будівництва. З зазначених підстав просить визнати за нею право власності на самочинно збудований сарай.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу.

Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися органом державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року № 79.

Пунктом 9 вище зазначеного Пленуму розяснено, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України.

У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що порушене питання про визнання права власності на самочинно збудований сарай було предметом розгляду компетентного державного органу, у суду відсутні підстави вважати права позивача порушеними, а тому задоволення позовних вимог суд вважає неможливим.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.02.2017 року.

Суддя

Дата документу 23.02.2017