Справа № 127/2-4166/09 Провадження № 22-ц/772/1298/2017Головуючий в суді першої інстанції Гуменюк К. П.
Категорія Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., з участю секретаря судового засідання Куленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за поданням заступника начальника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Васінкіної Олени Володимирівни про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа за апеляційною скаргою Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2017 року, -

встановила:

У березні 2017 року заступник начальника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Васінкіна О.В. звернулась з цим поданням, мотивуючи його тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист Вінницького міського суду Вінницької області № 2-4166/09 від 02 квітня 2013 року про виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2009 року, яким, з урахуванням ухвали про його роз'яснення від 05 березня 2010 року, зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 44 000 грн. Оскільки станом на 22 березня 2017 року зобов'язання не виконано, боржник ухиляється від його виконання, просила обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання судового рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2017 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду і постановити нову про задоволення подання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем не надано належних доказів, що свідчать про наміри боржника ухилитись від виконання рішення суду саме шляхом залишення території України.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Встановлено, що на виконанні у Староміському відділі державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавчий лист № 2-4166/09 від 02 квітня 2013 року, прийнятий до виконавчого провадження постановою ВП № 39520261 від 05 січня 2016 року, про зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 44 000 грн (а.с. 5 - 6).

Відповідно до відповіді № від 06 лютого 2017 року Пенсійного фонду України, відповіді № від 07 лютого 2017 року Державної фіскальної служби України, майна та коштів, які належить боржнику ОСОБА_3 не виявлено (а.с. 8 - 11).

Станом на 22 березня 2017 року зобов'язання ОСОБА_3 в добровільному порядку не виконано.

Згідно з інформацією адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20 грудня 2014 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, проте за новою адресою не зареєструвався.

З відповіді Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 20939/200/05-16 від 10 листопада 2016 року видно, що стосовно ОСОБА_3 було проведено повторні розшукові заходи, за результатами яких встановлено, що ОСОБА_3 проживає у м. Вінниці, але постійного місця проживання не має, користується мобільним телефоном з номером НОМЕР_4 (а.с. 7).

На запит державного виконавця від 11 листопада 2016 року УДМС України у Вінницькій області надано відповідь, що відповідно до обліку УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Вінниці, 03 червня 2009 року документований у ВГІРФО ВМВ УМВС України у Вінницькій області (код органу 0502) паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_5, термін дії якого до 03 червня 2019 року.

Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

У розумінні практики Європейського суду ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (ст. 1), що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів прийнято Висновок №13 (2010 року), який, зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко та ефективно.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Cт. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобов'язання, до виконання зобовязань чи розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Ч. 4 ст. 19 цього закону встановлено, що сторони виконавчого провадження зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю, зокрема, про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону бездомні та інші особи, які не мають постійного місця проживання, реєструються за адресою спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування.

Оскільки ОСОБА_3 в добровільному порядку впродовж восьми років не виконує судового рішення, яке набрало законної сили 14 грудня 2009 року, після зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання, в супереч вимогам Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Про виконавче провадження», не зареєструвався за новим місцем проживання, не повідомив адресу свого нового місця проживання державному виконавцю, не з'являється за його викликом, що в сукупності беззаперечно вказує на його умисне ухилення від виконання рішення Замостянського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2009 року (умисні дії спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні), а наявність у нього паспортного документа України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5, термін дії якого до 03 червня 2016 року, - на можливість, в тому числі, залишення території України, то суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про безпідставність подання.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2017 року скасувати.

Подання заступника начальника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Васінкіної Олени Володимирівни задовольнити.

Обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання обов'язків, покладених на нього рішенням Замостянського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2009 року (виконавчий лист № 2-4166/09 від 02 квітня 2013 року).

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ Т.М. Шемета

/підпис/ А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк