АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8892/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/150/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов'язку по утриманню дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання та просила стягувати аліменти по 1 000 грн на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2016 року позов задоволено частково:

вирішено стягувати з ОСОБА_4 Феодосійсвича на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в твердій грошовій сумі по 750 гривень на кожну дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 серпня 2016 року.

В задоволенні решти позовних відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів до 500 грн щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що він немає постійної роботи, дохід його мінливий, окрім цього у нього на утриманні є ще одна малолітня дитина та його дружина є вагітною.

Апелянт в судове засідання не зявився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, вказала, що позивач може надавати утримання у визначеному судом розмірі, оскільки працює неофіційно, а позивачка у листопаді 2016 року народила третю дитину в новому шлюбі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1997 року по 9 березня 2006 року.

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_8, 04.10.2000р.н., які проживають разом з матірю.

ОСОБА_5 навчається на денній формі «Тернопільського вищого професійного училища ресторанного сервісу і торгівлі» (з 01.09.2014 року по 01.07.2017року), перебуває на неповному державному забезпеченні.

ОСОБА_6, навчається у 11-Б класі Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів-економічний ліцей №9 ім.І Блажкевич». Вона також відвідує дитячо-юнацьку спортивну школу з футболу та інших ігрових видів спорту, є членом збірної команди Тернопільської області, неодноразова чемпіонка області, призер чемпіонату України з гандболу серед дівчат.

ОСОБА_4 з 17 березня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9, в шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_10. 10.10.2012р.н., яка хворіє з приводу діагнозу лівобічна пахово-калиткова кила та в подальшому потребує планового оперативного лікування в умовах ЦРЛ.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів у сумі 750 грн на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з положень ст.182 СК України, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей та прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання , яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України .

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини , забезпечення одержання нею коштів , необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище дітей та апелянта, встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів по 750 грн на кожну дитину.

Наявність у відповідача на утриманні іншої дитини та вагітної дружини, не дають підстав для зменшення розміру аліментів. Крім цього, у позички також є на утриманні третя дитина.

Доводи апеляційної скарги про неможливість сплачувати визначений судом розмір аліментів, у зв'язку з непрацевлаштованістю скаржника, не заслуговують уваги суду, оскільки відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, на яку чинним законодавством покладено обов'язок піклування та утримання своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищевикладене, рішення суду ухвалено на повно з'ясованих обставинах, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_11