Справа №489/4783/16-ц
Провадження №2/489/270/17
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Гідромаш ЛТД», товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТК Миколаїв», товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта», товариство з обмеженою відповідальністю «Шанна», товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Арт», товариство з обмеженою відповідальністю «Пані Інтерфірма», товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал ОСОБА_3», фізична особа-підприємець ОСОБА_4, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, фізична особа-підприємець ОСОБА_6, фізична особа-підприємець ОСОБА_7, фізична особа-підприємець ОСОБА_8, про визнання недійсним договору оренди,

встановив:

Позивач просить визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Гідромаш ЛТД» договір оренди №А-1 від 01.01.2013 року нежитлових приміщень по вул.Маршала Василевського, 40/1 в м.Миколаєві, оскільки власником переданих в оренду приміщень є ТОВ «Петрівна», а тому ОСОБА_2 не міг передавати в оренду майно, яке йому не належить, оскільки лише власник має право передання речі у найм. Передачею в оренду належного позивачу майна та знаходженням ТОВ «Гідромаш ЛТД» на території обєкту за адресою вул.Маршала Василевського, 40/1 порушується його право власності, окрім того ТОВ «Гідромаш ЛТД» було передано нерухоме майно в суборенду третім особам - ТОВ «ЮТК Миколаїв», ТОВ «Кворум-Нафта», ТОВ «Шанна», ТОВ «Транс-Арт», ТОВ «Пані Інтерфірма», ТОВ «Капітал ОСОБА_3», ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явились. У судовому засіданні 06.02.2017 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна по вул.Маршала Василевського, 40/1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2002 року, укладеного між ним і ВАТ ВПТ «Нектар», а тому ОСОБА_2 мав право укладати договір оренди. Окрім того, вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.11.2011 року по справі №1-558/2011, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.02.2012 року по справі №11-146/12, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2012 року по справі №5-4658, рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.07.2013 року по справі №2/489/1709/13 та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року по справі №22-ц/784/2373/16 встановлено, що ОСОБА_2 є власником спірного нежитлового приміщення. 07.04.2017 року та 24.05.2017 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення про відсутність підстав для розгляду справи про визнання договору оренди недійсним, оскільки договір припинено 31.12.2015 року.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відображених в інформаційній довідці від 04.04.2016 року №56581629, 16.06.2009 року зареєстровано право власності товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна» на 523/1000 нежитлового об'єкту по вул.Маршала Василевського, 40/1 в м.Миколаєві. Підставою виникнення права власності є ухвала Господарського суду Миколаївської області від 19.03.2009 року №11/95/09. Майно складається з основних будівель:літ.А-3 загальною площею 826,9 м2, літ Б-1 загальною площею 124,2 м2, літ.В-1 загальною площею 864,5 м2, літ.В3,В4 загальною площею 377,0 м2, літ.Г-1 загальною площею 217,8 м2, літ.Д-1 загальною площею 228,0 м2, літ.Є-1 загальною площею 368,0 м2, літ.Ж-1 загальною площею 5,4 м2, літ.З-1 загальною площею 45,8 м2, літ.И-1 загальною площею 26,6 м2 та споруди.

За договором оренди №А-1 від 01 січня 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Гідромаш ЛТД», передано у тимчасове користування для використання під офіс та складські приміщення нежитлове приміщення, розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Маршала Василевського, 40/1, яке складається з будівель Б-1 заг.площею 125,2 кв.м, В-1 заг.площею 864,6 кв.м., В 3,4 заг. площею 377,0 кв.м., Г-1 заг. площею 217,8 кв.м., Д-1 заг.площею 228,0 кв.м., Є-1 заг.площею 368,0 кв.м., Ж-1 заг.площею 5,4 кв.м., З-1 заг.площею 45,8 кв.м., И заг. площею 26.6 кв.м., №19-12 огорожа, №13-17, І споруди та замощення. Відповідно до пунктів 4.1-4.2 зазначеного договору, останній вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє протягом одного календарного року і вважається продовженим на такий самий строк, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання за спливом цього строку.

За змістом акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 31.12.2015 року відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення №А-1 від 01.01.2013 року орендатор здав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, розташоване по вул.Маршала Василевського, 40/1 в м.Миколаєві.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи, що власником нежитлових будівель по вул.Маршала Василевського, 40/1 в м.Миколаєві за станом на день укладення ОСОБА_2 договору оренди було ТОВ «Петрівна», зміст договору оренди №А-1 від 01.01.2013 року суперечить ч.1 ст.761 ЦК України, оскільки наймодавець за спірним договором не мав права власності на нерухоме майно, яке ним передано в оренду. Резолютивні частини наданих представником відповідача судових рішень Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.11.2011 року по справі №1-558/2011, апеляційного суду Миколаївської області від 21.02.2012 року по справі №11-146/12, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2012 року по справі №5-4658, Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.07.2013 року по справі №2/489/1709/13 та апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року по справі №22-ц/784/2373/16 не містять висновків про визнання за відповідачем права власності на 523/1000 частки нерухомого майна по вул.Маршала Василевського, 40/1 в м.Миколаєві, а тому не є належними доказами на підтвердження можливості передачі ним в оренду зазначеного майна.

Посилання представника відповідача на неможливість визнання недійсним договору, який є припиненим на час звернення позивача до суду, не відповідають ч.1 ст.216 ЦК України, в якій зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, та ч.1 ст.236 ЦК України, за змістом якої правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Оскільки позивачем оспорюється відповідність умов договору оренди нормам закону на момент його укладення, угода сторін недійсного правочину про його розірвання відповідно до змісту ч.1 ст.236 ЦК України також є не дійсною і не може бути підставою припинення договірних відносин.

Оскільки зміст спірного договору оренди суперечить нормам Цивільного кодексу України, які надають право передання майна у найм лише власнику речі, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.

На підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.205, ч.1 ст.317, ч.1 ст.761 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди №А-1 від 01 січня 2013 року, укладений між ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, та товариством з обмеженою відповідальністю «Гідромаш ЛТД», , за яким передано у тимчасове користування для використання під офіс та складські приміщення нежитлове приміщення, розташоване за адресою м.Миколаїв, вул.Маршала Василевського, 40/1, яке складається з будівель Б-1 заг.площею 125,2 кв.м, В-1 заг.площею 864,6 кв.м., В 3,4 заг. площею 377,0 кв.м., Г-1 заг. площею 217,8 кв.м., Д-1 заг.площею 228,0 кв.м., Є-1 заг.площею 368,0 кв.м., Ж-1 заг.площею 5,4 кв.м., З-1 заг.площею 45,8 кв.м., И заг. площею 26.6 кв.м., №19-12 огорожа, №13-17, І споруди та замощення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна» 1378 грн.00 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя