АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_6, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

На ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, вважає, що ухвала є незаконною і необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову ухвалу, якою скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 січня 2010 року по цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором, в частині накладення арешту на транспортний засіб «LEXUS LX450», 1996 року випуску, державний номер СЕ8793АR, кузов №JT6HJ88J1V0153707, який належав на праві власності ОСОБА_2, а на даний час належить на праві власності ОСОБА_6

Справа № 2-2764/2009 Провадження №22-ц/794/1055/17 Категорія27

Головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М. Доповідач Кулянда М.І.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч.3ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 січня 2010 року в порядку забезпечення позову ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором накладено арешт та заборону відчуження на рухоме майно, яке належить ОСОБА_2, а саме: «JEEP Grand Cherokee», 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1; «IFA W50», 1986 року випуску, державний номер А НОМЕР_2; напівпричіп марки «SREM TREILOR», 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_1; марки «RENAULT EDCEGET», 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_3; причіп марки «STIM», 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_4; марки «LEXUS LX 450», 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_4 (т.1 а.с.135).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 лютого 2010 року задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про дострокове стягнення боргу за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 160 487,86 євро за кредитним договором від 23 квітня 2007 року на користь ВАТ «Державний ОСОБА_7 України» та вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до абзацу 4 п.9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК).

Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження»). У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК).

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6, оскільки він не є особою, яка брала участь у даній справі.

Доводи апелянта в основному зводяться до того, що ОСОБА_6 є правонаступником майнових прав відповідача ОСОБА_2, в частині права власності на майно, а тому апелянт має право звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 не є особою, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, а тому відповідно до правил ст.154 ЦПК не має права звертатись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, а тому відповідно до правил частини 1 статті 312 ЦПК України ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: М.І.Кулянда

Судді: Н.Ю.Половінкіна

ОСОБА_8