Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-1133/10 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2944/17 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» - ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на неправомірну бездіяльність посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 О,В. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 29 204 грн. 77 коп., а також витрати по сплаті держмита в розмірі 262 грн. 44 коп. та ІТЗ в розмірі 120 грн., а всього 29 587 грн. 21 коп.

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2010 року з неї та ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 29204,77 грн. та судові витрати: держмито 262,44 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн., а всього 29587,21 грн.

На підставі виконавчих листів, виданих 27.07.2010 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ було відкрито виконавче провадження та постановою № ВП 21913668 від 26.02.2010 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

В процесі виконання рішення суду, основним боржником ОСОБА_6 була у повному обсязі сплачена вся заборгованість за кредитом та судові витрати, та державним виконавцем знято арешти з усього його майна.

Тому, 25 квітня 2016 року вона звернулася до начальника Дніпровського (Ленінського) ВДВС із заявою про надання інформації щодо наявності або відсутності в провадженні ВДВС виконавчих проваджень, у яких вона є боржником.

Листом № 20843 від 27.04.2016 року за підписом начальника Дніпровського ВДВС ОСОБА_8 її було проінформовано, що 04.05.2011 року державним виконавцем Ленінського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого листа за № 2-1133 виданого 27.07.2010 року Ленінським районним судом стягувачу без виконання.

Станом на 24.04.2016 року повторно виконавчий лист стягувачем до виконавчої служби не предявлявся, за вказаним виконавчим листом виконавче провадження не відкривалося.

Проте, у державному реєстрі заборон міститься інформація про арешт рухомого та нерухомого майна, накладеного в межах виконавчого провадження № 21913668, що належить скаржнику на праві приватної власності, який державний виконавець відмовляється зняти.

Вважає дії посадових осіб Дніпровського ВДВС Запорізького міського управління юстиції щодо відмови в знятті арешту з її майна є незаконними.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати неправомірними дії посадових осіб Дніпровського ВДВС Запорізької МУЮ щодо несвоєчасного винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відкритого відносно неї на підставі виконавчого листа № 2-1133, що виданий Ленінським районним судом 27.07.2010 року, зобовязати посадових осіб Дніпровсьокго ВДВС Запорізького МУЮ вчинити певні дії щодо скасування арешту на рухоме та нерухоме майно. ОСОБА_5

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2017 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_9 від 25.11.2010 року ВП № 21913668 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження .

У апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду, прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволені скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення по цивільній справі № 2-1133/2010 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за яким з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 29204,77 грн. та судові витрати: держмито 262,44 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн., а всього 29587,21 грн. На підставі виконавчих листів, виданих 27.07.2010 р., державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ, було відкрито виконавче провадження та постановою № ВП 21913668 від 26.02.2010 р. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

1.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме через відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

25.04.2016 року ОСОБА_5 звернулась із заявою до начальника Дніпровського ВДВС із заявою про надання інформації щодо наявності або відсутності в провадженні ВДВС виконавчих проваджень, у яких вона є боржником та 06.06.2016 року з повторною заявою.

Листом № 20843 від 27.04.2016 року за підписом начальника Дніпровського ВДВС ОСОБА_8 її було проінформовано, що 04.05.2011 року державним виконавцем Ленінського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого листа за № 2-1133 виданого 27.07.2010 року Ленінським районним судом стягувачу без виконання, та повторно виконавчий документ не був предявлений до виконання.

Також, листом начальника Дніпровського ВДВС від 09.06.2016 р. № 25910, їй було повідомлено, що згідно п.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому ) органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження іа рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження, тому на підставі вище викладеного, арешт не може бути знятий.

З матеріалів справи також вбачається, що у серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою у якій просила суд визнати неправомірними дії посадових осіб Дніпровського ВДВС ЗМЮ, щодо несвоєчасного винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відкритого відносно неї на підставі виконавчого листа № 2-1133, виданий Ленінським районним судом 27.07.2010 року, та зобовязати посадових осіб, Дніпровського ВДВС ЗМЮ вчинити дії щодо скасування арешту на її рухоме та нерухоме майно.

Зазначені вимоги ОСОБА_5 не змінювала та не уточнювала.

Таким чином, визнавши неправомірною та скасувавши постанову державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_9 від 25.11.2010 року ВП № 21913668 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження, суд першої інстанції порушив порядок розгляду скарги, вийшовши взагалі за її межі.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2017 року по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: