провадження 2/201/792/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем - Пухловою О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і державного підприємства "Сетам", треті особи ОСОБА_3 і Публічне акціонерне товариство "Акта Банк" про визнання електронних торгів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідачів Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і ДП "Сетам" про визнання електронних торгів недійсними, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивач у своєму позові та з представником в ході судового засідання посилалися на те, що 31 жовтня 2016 року на веб-сайті ДП "Сетам" були опубліковані дані про проведення електронних торгів з продажу лоту № 179199 - 47/100 та 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, позивач виявила бажання прийняти участь у вказаних торгах і 18 листопада 2016 року зареєструвалася в якості учасника вказаних торгів по цьому лоту; отримавши повідомлення про підтвердження її реєстрації, вона 19 листопада 2016 року через банк сплатила гарантійний внесок і стала чекати підтвердження своєї участі в цих торгах, ці торги були проведені 21 листопада 2016 року і завершені, про що було складено протокол, але вона до участі в торгах допущена не була і цим було порушено її право на участь в торгах. Вона звернулася до відповідачів і банку з питанням неправомірності її не допуску до участі в указаних торгах та вияснила, що гарантійний внесок банком організатору торгів був перерахований лише 21 листопада 2016 року близько 10.00, тобто коли торги вже йшли, а таке зарахування за правилами проведення торгів повинно бути за 1 годину до початку торгів, тобто за годину до 09.00. Позивач вважає, що відповідачі вказане не перевірили, неправомірно не допустили її до торгів, порушили її права на придбання вказаного лоту.

На її звернення до відповідачів про з'ясування обставин вказаного, питання вирішене не було, була відмова. Вважає позивач вказане неправомірним, оскільки порушує її права, проведення торгів повинно бути законним і справедливим. Просила визнати недійсними електронні торги, оформлені протоколом № 213854 від 21 листопада 2016 року з реалізації арештованого майна лоту № 179199 та актом проведення електронних торгів, проведених ДП "Сетам", задовольнивши уточнений позов у повному обсязі.

Представники відповідачів Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області і ДП "Сетам" в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, в зверненні до суду позовні вимоги не визнали, не погодилися з викладеними в цьому позові обставинами і заперечували проти задоволення цього позову. Сам електронний аукціон проведено ними з дотриманням всіх передбачений законом норм і правил, необхідні дозволи були, все ними було зроблено законно і підстав для визнання аукціону недійсним не існує. Прав позивача не порушували і будь якої шкоди не завдавали. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в задоволенні позову відмовити, просили справу розглянути за відсутності їх представників. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників вказаних відповідачів відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Представники третіх осіб ОСОБА_3 і ПАТ "Акта Банк" в судовому засіданні підтримали повністю позицію відповідачів, вказавши на те, що електронний аукціон проведено з дотриманням всіх передбачений законом норм і правил, необхідні дозволи були, все ними було зроблено законно і підстав для визнання аукціону недійсним не існує. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача і представника позивача, представників третіх осіб, з'ясувавши думку сторін і третіх осіб, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2016 року на веб-сайті ДП "Сетам" були опубліковані дані про проведення електронних торгів з продажу лоту № 179199 - 47/100 та 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач виявила бажання прийняти участь у вказаних торгах і 18 листопада 2016 року зареєструвалася в якості учасника вказаних торгів по цьому лоту; отримавши повідомлення про підтвердження її реєстрації, вона 19 листопада 2016 року через банк ПАТ "Акта Банк" сплатила гарантійний внесок і стала чекати підтвердження своєї участі в цих торгах, ці торги були проведені 21 листопада 2016 року і завершені, про що було складено протокол та акт, але позивач до участі в торгах допущена не була і цим, на її думку, було порушено її право на участь в торгах. Позивач звернулася до відповідачів і банку з питанням неправомірності її не допуску до участі в указаних торгах та вияснила, що гарантійний внесок банком організатору торгів був перерахований лише 21 листопада 2016 року близько 10.00, тобто коли торги вже йшли, а таке зарахування за правилами проведення торгів повинно бути за 1 годину до початку торгів, тобто за годину до 09.00. Позивач вважає, що відповідачі вказане не перевірили, неправомірно не допустили її до торгів, порушили її права на придбання вказаного лоту. На її звернення до відповідачів про з'ясування обставин вказаного, питання вирішене не було, була відмова. Вважає позивач вказане неправомірним, оскільки порушує її права, проведення торгів повинно бути законним і справедливим. Виник спір, який в добровільному порядку вирішено не було і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 28310/5 від 29 вересня 2016 року, організатор електронних торгів - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Так, 21 листопада 2016 року відбулися електронні торги по лоту № 179199 з реалізації арештованого майна, а саме: 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що 21 листопада 2016 року дані торги були завершені, було визначено переможця торгів (учасник 1), про що було складено протокол проведення електронних торгів № 213854 від 21 листопада 2016 року. До моменту завершення торгів на сайті не було підтверджено участі позивача у торгах, у зв'язку з чим, на думку позивача, вона була позбавлена права прийняти участь у торгах і придбати частини володіння.

Проте, згідно абзацу 8 пункту 1 розділу 1 Порядку, гарантійний внесок - грошова сума, що зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5%, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком по сплаті винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку, для участі в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною) учасник проходить процедуру реєстрації на веб-сайті, подає заявку на участь в електронних торгах за кожним лотом окремо, сплачує гарантійний внесок на рахунок Організатора та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком.

Гарантійний внесок вважається сплаченим з моменту зарахування його на рахунок Організатора. Організатор розміщує повні реквізити для сплати гарантійного внеску стосовно кожного лота шляхом їх зазначення в квитанції, що автоматично формується Системою в особистому кабінеті учасника при подачі заявки на участь у торгах за певним лотом.

Система автоматично завершує реєстрацію учасника та надає йому відповідний доступ до участі у торгах негайно після підтвердження Організатором сплати сум гарантійного внеску, а за лотами, де така сплата не вимагається, одразу після належного заповнення заявки учасника.

Пунктом 8 розділу IV Порядку передбачено, що прийом заявок на участь в електронних торгах починається з моменту розміщення інформаційного повідомлення і закінчується не раніше ніж за одну годину до початку проведення електронних торгів. Організатор забезпечує реєстрацію та допуск до електронних торгів усіх учасників, які виконали вимоги щодо реєстрації та стосовно яких надійшло підтвердження щодо надходження суми гарантійного внеску на рахунок Організатора не пізніше ніж за одну годину до дати початку проведення електронних торгів, зазначеної в інформаційному повідомленні про електронні торги.

Із позовної заяви та пояснень в ході судового засідання видно, що позивач оплатила гарантійний внесок 19 листопада 2016 року (субота). Проте, відомо, що гарантійний внесок надійшов на рахунок Організатора торгів о 09 год. 49 хв. 21 листопада 2016 року, в той час як електронні торги за лотом № 179199 розпочалися (у відповідності до положень Порядку) о 09 год. 00 хв. Вказане підтверджується платіжним дорученням № рз24315915 від 21 листопада 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, шо містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду України на який посилається Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в ухвалі № 201/15167/15 від 6 липня 2016 року: "19 червня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведені електронні торги, указаний транспортний засіб реалізовано за ціною 31 999 грн. 19 коп. Згідно з протоколом № 90964 проведених електронних торгів переможцем торгів став учасник № 10 ОСОБА 4 з ціновою пропозицією 31 999 грн 19 коп. та сумою сплаченого гарантійного внеску 1 151 грн 05 коп. Розмір додаткової винагороди організатору торгів складає 448 грн 91 коп. Указана сума 7 липня 2015 року була зарахована на депозитний рахунок відділу, які були розподілені у відповідності до ст. ст. 43, 44 Закону України "Про виконавче провадження ". 9 липня 2015 року переможець торгів звернувся до ВДВС із заявою про видачу акта державного виконавця, і в цей же день виконавцем було складено акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна, і передано автомобіль ОСОБА 4.Тобто грошова сума за реалізоване майно ОСОБА 4 була сплачена в повному обсязі та перерахована на рахунок відділу. Звертаючись до суду із указаним позовом, ОСОБА 3, як на підставу для задоволення позову, указував на те, що переможцем електронних торгів не було сплачено додаткову винагороду на користь торгуючої організації. Проте, сам по собі факт порушення Порядку не може бути безумовною підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, шо могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7ЦПК України є обов'язковою для судів."

Враховуючи вищезазначене, електронні торги від 21 листопада 2016 року по лоту № 179199 з реалізації 47/100 та 17/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 проводилися згідно чинного законодавства України та жодним чином не порушували права позивача.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (п. п. 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може

ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі заперечують будь-які інші домовленості і зобов'язання стосовно позивача і інших учасників спору, крім вказаних в законі, предмету спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов'язань є припущенням.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями ваідповідачів, пов'язаними з неналежним виконанням взятих на себе обов'язків вказаному позивачу було завдано ушкодження здоров'я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що первісний позов не підлягає задоволенню повністю.

Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області і ДП "Сетам" про визнання електронних торгів недійсними відмовити.

Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і не підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 203, 215, 216, 526, 530 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області і державного підприємства "Сетам" про визнання електронних торгів недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -