Справа № 703/622/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

народних засідателів Костенко М.О.,Ткаченко В.А.

за участю секретаря Литвин Г.Т.

прокурора Хоненко І.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши в залі суду в м. Сміла заяву головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2, -

встановив:

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричної лікарні, який 1 березня 2017 року о 14 годині 40 хвилин був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря психіатра Канівської районної лікарні ОСОБА_4 з ознаками тяжкого психічного розладу. 1 березня 2017 року був оглянутий лікарем психіатром ОСОБА_5 у приймальному відділенні КЗ ЧОПЛ, яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації. 2 березня 2017 року хворий був оглянутий комісією лікарів психіатрів, заступником головного лікаря з медичних питань ОСОБА_6, завідуючої відділенням ОСОБА_1 та лікарем психіатром ОСОБА_7, які підтвердили обґрунтованість на госпіталізацію хворого.

Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що хворий страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу, маніакальний тип, афективно-маячний синдром. Просила заяву задовольнити. Також вказала, що ОСОБА_2 психічно хворіє з 2013 року та перебуває на обліку у лікаря психіатра по зазначеним захворюванням, втретє поступає на лікування до психіатричного закладу, однак категорично відмовляється від його проходження, інвалідність по зазначеним захворюванням не встановлювалася, не є недієздатним.

Прокурор заяву про госпіталізацію не підтримала, посилаючись на те, що з пояснень представника заявника неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_2 хворіє на тяжкі психічні захворювання та являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих, окрім того не змогла надати докази періодів проходження лікування хворого в психіатричному закладі.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

ОСОБА_2 був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 1 березня 2017 року згідно направлення лікаря - психіатра Канівської районної лікарні ОСОБА_4 в звязку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до себе та оточуючих.

Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 2 березня 2017 року, а саме заступника головного лікаря з медичних питань ОСОБА_6, виконуючої обовязки завідуючої відділенням ОСОБА_1 та лікаря-психіатра ОСОБА_7, ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизоафективного розладу, маніакальний тип, афективно-маячний синдром та вчиняє дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує госпіталізації та стаціонарного лікування (а.с. 5).

Згідно з ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не є недієздатним, не має інвалідності на предмет наявних в нього психічних захворювань, окрім того в матеріалах справи відсутні докази періодичного проходження його лікування в психіатричному закладі, окрім того участь самого хворого при розгляді даного питання є обовязковою.

Окрім того, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих внаслідок встановленого у ОСОБА_2 захворювання матеріали справи не містять.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 1, 8, 57, 58, 60, 62, 64, 212-215, 218, 234, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 13, 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", -

вирішив:

У задоволенні заяви головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області напротязі 10 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська

Народні засідателі М.О.Костенко

ОСОБА_8