Справа № 296/1931/17
УХВАЛА

Іменем України

"07" березня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши заяву представника АБ «УКРГАЗБАНК» про забезпечення заявлених вимог у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1, за участі сторін виконавчого провадження ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра», субєкту оціночної діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просить: зупинити передачу майна - незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку, загальною площею 380,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, що належить ТОВ «Надра» (м. Вінниця, вул. Петра Запорожця, 46), на реалізацію; заборонити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області вчиняти будь-які дії щодо передачі майна вказаного незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку на реалізацію; визнати недійсним звіт про оцінку вищезазначеного незавершеного будівництвом будинку, вх. № 209/3227 від 26.01.2017 року, здійснений ФОП ОСОБА_3; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_1 про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (ВП №51150980) від 20 січня 2017 р..

07.03.2017 року представник АБ «ККРГАЗБАНК» подала до суду заяву про забезпечення вимог скарги в порядку ст.ст.151-153 ЦПК України, а саме просила суд: зупинити реалізацію майна - незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку, загальною площею 380,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, що належить ТОВ «Надра» (м. Вінниця, вул. Петра Запорожця, 46), до винесення рішення по скарзі АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця щодо результатів оцінки зазначеного нерухомого майна; зупинити передачу майна зазначеного незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку; заборонити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області вчиняти будь-які дії щодо передачі вищевказаного нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява представника скаржника про забезпечення заявлених вимог в порядку ст.ст.151-153 ЦПК України, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів поданої скарги вбачається, що в провадженні Корольовського райсуду м. Житомира знаходилась справа № 296/62/12-ц за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра» про стягнення кредитної заборгованості. Заочним рішенням даного суду від 26.09.2013 р. позов було задоволено. 20 травня 2014 р. рішенням Апеляційного суду Житомирської області вказане заочне рішення суду було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено і стягнуто солідарно: з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 446049,38 доларів США та 1821300,81 грн.; з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 446049,38 доларів США і 1821300,81 грн.; з ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 446049,38 доларів США і 1821300,81 грн.; з ОСОБА_2, ТОВ «Надра» на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 446049,38 доларів США та 1821300,81 грн..

З метою примусового виконання рішення суду виконавчий лист №296/62/12-ц від 19.06.2014 року, виданий Корольовським районним судом м. Житомира, повторно 18.05.2016 р. пред'явлений до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області. 20.05.2016 року відкрито виконавче провадження за № 51150980, боржнику ТОВ «Надра» надано строк для добровільного виконання протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, до 27.05.2016 р..

Однак, добровільно у визначений строк рішення суду не виконано, у звязку з чим державним виконавцем розпочато процес примусового виконання виконавчого документа - 15.06.2016 р. описано і арештовано заставне майно - предмет іпотеки, а саме: незавершений будівництвом пятиповерховий житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, що належить ТОВ «Надра» (м. Вінниця, вул. Петра Запорожця, 46).

20.01.2017 р., з метою визначення вартості описаного майна, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_1 винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої було призначено ФОП ОСОБА_3.

01.02.2017 року АБ «УКРГАЗБАНК» отримав повідомлення № 3.2/838 від 27.01.2017 року відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області щодо вартості незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, яка згідно даного повідомлення становить 1586500,00 грн. без ПДВ..

АБ «УКРГАЗБАНК» вважає зазначену оцінку необґрунтованою, заниженою і такою, що не відповідає дійсним ринковим цінам, а тому звернувся 10.02.2017 р. до суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця. При цьому АБ «УКРГАЗБАНК» є зацікавленою особою у даних правовідносинах, так як експертизою визначено вартість майна, яке передане Боржником 2 (ТОВ «Надра») Банку в іпотеку, згідно договору іпотеки від 02.04.2008 р. як забезпечення виконання зобов'язань Відповідача 1 (ОСОБА_2Л.) за кредитним договором № 04-ф/08-23 від 02.04.2008 р. та реалізовуватиметься в рахунок погашення заборгованості перед Банком. Відповідно до низької оцінки, яка була визначена експертом у своєму звіті, Банк не отримає достатньо коштів для погашення кредитної заборгованості, а Боржник втрачає предмет застави і при цьому продовжує залишатись із значним боргом.

Зважаючи на вищенаведене АБ «УКРГАЗБАНК» вважає за необхідне зупинити передачу на реалізацію майна зазначеного незавершеного будівництвом пяти поверхового житлового будинку та заборонити відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області вчиняти будь-які дії по реалізації або передачі на реалізацію зазначеного нерухомого майна, оскільки невжиття вказаних заходів зробить неможливим виконання рішення апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2014 р. по справі № 296/62/12-ц і позбавить можливості АБ «УКРГАЗБАНК» задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що в свою чергу порушить його законні права.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п.2 та 3 ч.1ст.152 Цивільного процесуального кодексу України, позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії, а також встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами 1, 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що перелік видів забезпечення позову, який може бути вжитий судом, який не є вичерпним. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно із ч.6 ст.152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обовязку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

У відповідності до ч.7 ст.152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обовязку вчиняти певні дії.

На думку скаржника, передача на реалізацію зазначеного нерухомого майна, з діючою на даний час оцінкою нерухомості, призведе до негативних наслідків, оскільки зробить неможливим виконання рішення апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2014 р. по справі № 296/62/12-ц та порушить законні права банку.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення вимог заявлених у даній скарзі на даній стадії може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Загальною декларацією прав людини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 10 грудня 1948 року, гарантовано забезпечення і розвиток прав та основоположних свобод, та зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Так, у справі Delcourt v. Belgium зазначено, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France визначено, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи обсяг заявлених у скарзі вимог та предметність виниклого спору, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення скарги в частині зупинення передачі майна - незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку загальною площею 380,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, що належить ТОВ «Надра» (м. Вінниця, вул. Петра Запорожця, 46), на реалізацію та заборони відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області вчиняти будь-які дії щодо передачі вказаного майна на реалізацію, задоволенню не підлягає, оскільки запропонований скаржником вид забезпечення виконанню можливого рішення суду не слугує та призведе до фактичного вирішення спору без розгляду справи по суті, чого суд здійснити не вправі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.151-153,208-210,383 ЦПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Загальною декларацією прав людини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 10 грудня 1948 року, Рішеннями Європейського суду з прав людини, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника АБ «УКРГАЗБАНК» про заявлених вимог у справі № 296/1154/17 задовольнити частково.

Зупинити реалізацію майна - незавершеного будівництвом пятиповерхового житлового будинку, загальною площею 380,9 кв.м, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мучна, 46-а, що належить ТОВ «Надра» (м. Вінниця, вул. Петра Запорожця, 46), до винесення рішення по скарзі АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвалу надіслати сторонам по справі для відома та виконання.

Виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р. А. Галасюк