Справа № 457/111/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/3195/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном,-

встановила:

В січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном шляхом знесення незавершеної будівництвом будівлі бару з торговим приміщенням по АДРЕСА_2.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 28.01.2016 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду.

Одночасно представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказав, що дії відповідача містять явні порушення будівельних, протипожежних та санітарних норм і вимог, внаслідок чого грубо порушуються права позивачки, яка дозволу на блокування суміжному землекористувачу при будівництві об»єкту нерухомого майна не давала, остання з цього приводу до неї не зверталась.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 28 січня 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позовних вимог задоволено.

Заборонено ОСОБА_4 (ідентифікаційний № НОМЕР_1), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні чи будь-які інші роботи на належній їй на праві власності земельній ділянці для будівництва та обслуговування бару з торговими приміщеннями по АДРЕСА_2, яка є суміжною із належними ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою площею 0,0070 га для будівництва та обслуговування магазину-бару з офісним приміщенням по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою площею 0,015 га для обслуговування магазину бару з офісним приміщенням по АДРЕСА_2.

11.08.2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Вимоги обґрунтовувала тим тим, що 01 лютого 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Кравчук Н.З. винесено постанову ВП № 50003965 про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання ухвали про забезпечення позову Трускавецького міського суду Львівської області №457/111/16-ц від 28 січня 2016 року. Вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу здійснювати будівельні чи будь-які інші роботи на належній їй на праві власності земельній ділянці для будівництва та обслуговування бару з торговими приміщеннями по АДРЕСА_2, накладені ухвалою суду від 28 січня 2016 року фактично без достатніх та обґрунтованих на те підстав, ці заходи обмежують її права як власника вказаної земельної ділянки та об»єкту незавершеного будівництва, який на ній знаходиться, в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатись своїм майном. Вказані обмеження лягають неспіврозмірним тягарем на відповідача в порівнянні з позовними вимогами позивача. Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову суддя виходив з того, що у поданій заяві позивач, ніби то навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову, у спосіб заборони вчиняти певні дії, хоча в ухвалі про забезпечення позову від 28 січня 2016 року жодних таких підстав не наведено. Крім того, під час винесення вказаної ухвали не досліджувалися аргументи та правова позиція відповідача.

Оскаржуваною ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що здійснювала будівельні роботи на власній земельній ділянці, відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та має усю іншу дозвільну документацію.

Жодні документи, на підставі яких ОСОБА_4 дозволено здійснювати будівельні роботи на належній їй земельній ділянці, не скасовані та є чинними.

Покликаючись на Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, вважає, що суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, взяв до уваги висновок експертного дослідження, який на думку апелянта, не є належним доказом у справі, оскільки у вступній частині такого не зазначено назву документів, які надійшли для дослідження експерту, зазначено про копії документів.

Крім цього, дослідження не призначалось судом, а експерт не попереджався про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2017 року та скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 28.01.2016 року.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 186), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з перебуванням апелянта ОСОБА_4 за межами України, при цьому доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин не подав, а також не повідомив про власну причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Трускавецького міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном.

Звертаючись 11.08.2016 року в Трускавецький міський суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, відповідач ОСОБА_4 звертала увагу, що вжиті судом заходи забезпечення позову обмежують її права, як власника земельної ділянки, на якій здійснюються будівельні роботи та застосовані без достатніх та обґрунтованих на те підстав. Крім цього, заходи забезпечення позову неспівмірні із заявленими позовними вимогами, які на думку позивачки, є надуманими (а.с. 17-20).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач власне оспорює питання щодо дотримання відповідачем при будівництві спірної будівлі по АДРЕСА_2 вимог будівельних та протипожежних норм, розгляд даної цивільної справи про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном триває, по ній не ухвалено судового рішення, скасування вжитих заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання можливого рішення суду, відтак підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Трускавецького міського суду від 28 січня 2016 року відсутні, тому заява відповідача задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду враховуючи таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, за заявою особи щодо якої вжито заходи забезпечення позову.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, скориставшись таким правом, відповідач ОСОБА_4 подала в суд заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Підставою для скасування заходів забезпечення позову, на розсуд суду, можуть бути будь - які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

На переконання колегії суддів, місцевий суд правильно врахував, що рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном на даний час не ухвалено, при цьому предметом спору є власне перешкоди, на думку позивача, у користуванні її земельною ділянкою та розміщеними на ній нежитловими приміщеннями, шляхом знесення незавершеного будівництва, яке проводить відповідач, відтак суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Крім цього, доводи апелянта щодо порушення її прав стосовно користування належною їй на праві власності земельною ділянкою є безпідставними, оскільки вжиті судом заходи не обмежують можливості відповідача користуватися та розпоряджатися власним майном, яке на даний момент об'єктивно існує, а лише стосуються заборони продовжувати спірне будівництво до завершення розгляду справи по суті.

Також, доводи апелянта стосовно необгрунтованості вжитих заходів забезпечення позову з тих підстав, що позовні вимоги є надуманими, не заслуговують на увагу, оскільки таким буде надана правова оцінка в межах розгляду спору по суті, з ухвалення за наслідками такої судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення позовних вимог по суті спору, на висновки суду не впливають, таких не спростовують.

Відтак, колегія суддів приходить висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам ст.ст. 151 - 154 ЦПК України та роз'ясненням, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк