АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/454/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу, посилаючись на те, 13 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини та неналежне виконання ОСОБА_6 зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого станом на 30 листопада 2013 року утворилася заборгованість у сумі 13 664 грн. 34 коп., з яких: 4 216 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом, 4 869 грн. 13 коп. - заборгованість за процентами, 3 451 грн. 77 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 626 грн. 87 коп. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись недоведеність судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суд Черкаської області від 1 квітня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 4 216 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 4 127 грн. 48 коп. - заборгованість по процентам на прострочену суму кредиту, 3 102 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частинна), 572 грн. 30 коп. - штраф (процентна складова), а всього 12 518 грн. 35 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 7 жовтня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 1 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суд Черкаської області 24 грудня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково: стягнуто на його позивача з ОСОБА_6 4 216 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором, 3 001 грн. 25 коп. заборгованості з відсотків на прострочену суму, 1 723 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилила, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року залишила без змін.

У вересні 2016 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_6 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року у даній справі.

Постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Апеляційного суду Черкаської області.

Заслухавши відповідачку та її представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив із того, що банк звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якої просила відповідачка, що є підставою для відмови в позові.

Колегія судді погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 був укладений договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний ліміт ОСОБА_6 неодноразово змінювався, зокрема 28 квітня 2007 року до 6 000 грн., 28 березня 2008 року - 10 000 грн., 18 жовтня 2008 року - 5 000 грн., 21 травня 2009 року - 4 220 грн.

ОСОБА_6, не виконує зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, за розрахунком банку, у розмірі 13 664 грн. 34 коп.

У заяві сторони узгодили, що заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 2% суми заборгованості.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, №6-31цс15 від 3 червня 2015 року, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Переглядаючи дану справу Верховний Суд України прийшов до аналогічного висновку в постанові №6-2462цс16 від 14 грудня 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у 2007 та 2008 роках виконувала умови кредитного договору, а в подальшому припинила оплату чергових платежів і що кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 13 листопада 2013 року.

Останній платіж ОСОБА_6 здійснено 24 квітня 2009 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з 21 травня 2009 року. Строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 21 травня 2012 року.

Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права в січні 2014 року, тобто поза межами встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмови у позові.

Постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :