Ухвала

іменем україни

1 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання дитини; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2016 року,

встановила:

У липні2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 липня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем припинено, проте шлюб не розірвано. Зазначала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 пред'явила позов до

ОСОБА_4, мотивуючи тим, що з 27 листопада 1993 року по 11 січня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказувала, що за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку(доходу) на утримання дочки ОСОБА_8, 2 вересня

2008 року народження. Старша дочка ОСОБА_6 вступила на денну форму навчання до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (далі - ДВНЗ «Криворізький національний університет») і отримала освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», продовжила своє навчання 1 вересня 2015 року на контрактній основі за спеціальністю «економічна кібернетика» зі строком навчання по

30 червня 2016 року на платній основі, яка становить 11 360 грн за рік. Зазначала, що надає матеріальне забезпечення повнолітній дочці ОСОБА_6, оскільки власних доходів вона не отримує, стипендія їй не нараховується. Витрати на її утримання складають близько 3 000 грн щомісячно, а заробітна плата позивача складає близько 3 500 грн.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, в розмірі

1/12 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, і на весь час навчання, але не більше ніж до виповнення дочкою 23 років.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і по

29 вересня 2015 року, та з 1 липня 2016 року і до повноліття дитини; та у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з

30 вересня 2015 року і по 30 червня 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої дочки

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/12 частки з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2015 року і до закінчення навчання - по 30 червня 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/20 частки з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж

30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року і до закінчення навчання - 30 червня

2016 року. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка продовжує навчання, проте самим відповідачем дане рішення не оскаржено.

Інші особи, які беруть участь у справі з касаційними скаргами не звертались.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 зводяться до незгоди заявника з рішенням апеляційного суду в частині вирішення її позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із наявності підстав для стягнення аліментів на користь повнолітньої дитини що продовжує навчання. Разом із тим, пришов до висновку, що визначений розмір аліментів, стягнутих на утримання повнолітньої ОСОБА_6 є таким, що не відповідає засадам виваженості та справедливості.

Проте з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою апеляційного суду.

Апеляційним судом установлено, що з 18 липня 2013 року

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дочку ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1. На час звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом фактично шлюбні відносини між останньою та

ОСОБА_4 припинено, вони проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 не надає.

Крім того, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з

27 листопада 1993 року, який розірвано на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На період навчання дочки ОСОБА_6, 1994 року народження, у ДВНЗ «Криворізький національний університет» на денній формі навчання, відповідач, згідно рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року, сплачував аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) на час навчання, до 30 червня 2015 року. По закінченню четвертого курсу стягнення аліментів з відповідача, припинились

ОСОБА_6 з 1 вересня 2015 року продовжила навчання на контрактній (платній) основі за спеціальністю: «економічна кібернетика» зі строком навчання по 30 червня 2016 року. Плата за навчання становить 11 360 грн за навчальний рік, стипендії не отримує.

Згідно приписів ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Апеляційним судом установлено, що відповідач ОСОБА_4 працездатний, постійно працює на публічному акціонерному товаристві «Інгулецькийгірничо-збагачувальний комбінат», Рудозбагачувальна фабрика № 2, інструктором з організаційно-масової роботи, отримує стабільну заробітну плату, в середньому, за винятком обов'язкових внесків, в розмірі

9 100, 91 грн.

Зменшуючи розмір аліментів, стягнутих місцевим судом на утримання повнолітньої ОСОБА_6, яка продовжує навчання, апеляційний суд мотивував тим, що загальний розмір аліментів, які стягуються з

ОСОБА_4 становить 0,55 відсотків заробітку відповідача, що в свою чергу не перевищуватиме допустимого розміру відрахувань із заробітку відповідача встановлено ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із тим, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідач ОСОБА_4, який є платником аліментів, з самостійною апеляційною скаргою не звертався.

Визначивши розмір аліментів, яким підлягає стягненню на повнолітню ОСОБА_6 у розмірі 1/20 частки з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд апеляційної інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, де зазначено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначаються в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому дана норма не містить посилань на встановлення мінімального розміру аліментів, який підлягає стягненню.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, оцінив докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), врахував обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів

(ч. 1 ст. 182 СК України) та дійшов правильного висновку про можливість стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/12 частки з усіх видів заробітної плати (доходу) .

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, а тому рішення суду відповідає вимогам матеріального права.

Проте всупереч вимогам статей 303, 316 ЦПК України, апеляційний суд переоцінив наявні в справі докази, не витребував нових, не навів належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції та скасував законне рішення суду першої інстанції.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, скасувати, у цій частині рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 січня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська