Справа № 371/1228/16-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/1573/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 07.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року позивач ПАТ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивував тим, що 13 листопада 2012 року між ПАТ «Приват Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 31 серпня 2016 року за ним наявна заборгованість у сумі 25234,42 грн., з яких тіло кредиту 1996,02 грн., відсотки 18326,14 грн., заборгованість за пенею та комісією 3234,43 грн., штрафи 1677,83 грн. Просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 25234,42 грн. та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що в обґрунтування позовних вимог надав належні та допустимі докази, а саме кредитний договір, підписаний відповідачем, розрахунок заборгованості станом на 31 серпня 2016 року, відповідно до якого відповідач в період часу з 25 червня 2013 року по 26 листопада 2013 року здійснював сплату за користування кредитом, фото відповідача з кредитною карткою тощо, однак суд першої інстанції не прийняв їх до уваги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що згідно п. 2.1.1.2.1 Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», для надання послуг банк видає клієнтові карту, їх вид визначений у Пам'ятці клієнта/довідці про вид кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена у заяві.

Зі змісту анкети-заяви, підписаної ОСОБА_2 13 листопада 2012 року, вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з цієї заяви, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів укладення кредитного договору між сторонами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав, оскільки вони здійснені в результаті неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, з'ясувавши, що позивач посилається на наявність кредитного договору, укладеного із відповідачем, і в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, суд повинен був оцінити надані докази у їх сукупності, однак ухвалив передчасне та необґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, яке із зазначених підстав не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо підставності позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, колегія суддів виходить із наступного.

З обставин справи вбачається, що 13 листопада 2012 року між ПАТ «Приват Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 був ідентифікований 13 листопада 2012 року поданням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у зв'язку з чим при відкритті платіжної картки зі встановленим кредитним лімітом було зроблено його фотографію.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою Національного банку України від 17 грудня 2003 року, ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт уже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно

до вимог законодавства України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Впродовж дії кредитного договору ОСОБА_2 з моменту його укладення користувався платіжною карткою, що підтверджується розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований (а. с. 5 - 6).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

П. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, банк зобов'язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно п. 1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник у разі невиконання зобов'язань за договором зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Станом на 31 серпня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 13 листопада 2012 року становить 25234,42 грн., яка складається з 1996,02 грн. заборгованості за кредитом, 18326,14 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3234,43 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу, 1177,83 грн. процентної складової штрафу.

Загальна сума заборгованості становить 25234,42 грн., на її підтвердження позивачем надано детальний розрахунок заборгованості, доказів на спростування даної суми заборгованості відповідачем не надано, про час і місце розгляду справи останній повідомлявся в суді першої інстанції та при апеляційному перегляді справи, однак заперечень на позов не направив.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача 2893,8 грн. за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 листопада 2012 року у розмірі 25234,42 грн. та судові витрати в розмірі 2893,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.