Справа № 202/6870/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 31 грудня 2013 року відбулося залиття чоловіком відповідача належної їй квартири АДРЕСА_1, в результаті якого завдані збитки її майну: пошкоджено стіни, підлогу, електричну проводку. Для відновлення жилого стану квартири необхідно було проведення ремонту, на що вона позичила кошти в загальному розмірі 3500 грн. Окрім матеріальної шкоди, залиттям її квартири їй також завдана моральна шкода. Просила стягнути з відповідача на її корить матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн. та моральну шкоду в розмірі 6500 грн.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що є власником квартири АДРЕСА_2. 31 грудня 2013 року приблизно о 23-00 годині поїхала в гості. В цей час її хворий чоловік ОСОБА_3 спав. Від гуркоту у двері він прокинувся та, відчувши під ногами воду, одразу закрив крани на стояках холодної і гарячої води. Після цього відчинив двері та впустив до квартири ОСОБА_1 Виявили, що причиною залиття став зрив шланга під мийкою на кухні. Чоловіком одразу були вжиті заходи щодо перекриття подачі води. Припускає, що шланг зірвало через подання високого тиску води тепло-розподільчим пунктом, який подає воду на багатоквартирні будинку та знаходиться біля будинку № 67 по вул. С. Ковалевської. В результаті залиття квартири позивача алебастрово-цементна перегородка між коридором і спальнею була в потьоках від стікання води, також вода стікала над вікном в спальні. Її чоловік допомагав підключити електрику. Вона придбала будівельні матеріали та допомагали робити ремонт у квартирі ОСОБА_1 Просила в задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила, що в серпні 2016 року вона проводила ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_1, вартість яких склала 3500 грн., які були сплачені їй ОСОБА_1

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 132 від 21 квітня 1972 року, виданого виконавчим комітетом міської Ради, позивач ОСОБА_1 є членом житлово-будівельного кооперативу № 141, проживає в квартирі № 18 у будинку № 71 "а" по вул. С. Ковалевської в м. Дніпрі.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13 липня 2001 року відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2.

31 грудня 2013 року відбулося залиття належної позивачу квартири.

Даний факт підтверджується письмовими запереченнями відповідача проти позову, з яких вбачається, що причиною залиття квартири позивача виявився зрив шлангу під мийкою на кухні в її квартирі.

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України обов'язок щодо належного утримання та експлуатації певного майна покладається на власника такого майна.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Згідно з правовою позицією, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

У статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Між тим, заявляючи позовні вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру такої шкоди.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. У такому акту повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Втім, після залиття квартири позивач не зверталася до відповідних органів для встановлення причини залиття та фіксування цього факту. Акт про залиття квартири позивача не складався та перелік пошкодженого внаслідок залиття майна позивача та його орієнтовна вартість, а також обсяги необхідного ремонту для відновлення стану квартири в установленому порядку не були зафіксовані.

Суд не може прийняти до уваги долучені позивачем до позовної заяви письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6І, ОСОБА_7, оскільки такі пояснення були складені лише у 2016 році та вказані особи безпосередньо судом не допитувалися, а тому суд позбавлений можливості встановити дійсний обсяг залиття та розмір завданої шкоди.

Надані позивачем розписки, відповідно до яких вона позичила кошти в загальному розмірі 3500 грн., не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не підтверджують розміру майнової шкоди, завданої позивачу залиття її квартири 31 грудня 2013 року.

Показання свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні про сплату їй ОСОБА_1 коштів у сумі 3500 грн. підтверджують лише виконання свідком ремонтних робіт в квартирі позивача, а не розмір завданої позивачу шкоди діями відповідача.

Слід відзначити, що у судовому засіданні судом роз'яснювалося позивачу право заявити клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, але позивач даним правом не скористалася, відповідне клопотання не заявила.

Виходячи з наведеного, суд вважає недоведеними позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття її квартири.

В той же час суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що внаслідок залиття належної позивачу квартири позивач зазнала моральну шкоду, а тому має право на відшкодування цієї шкоди відповідачем, оскільки остання не надала суду доказів відсутності її вини в завданні шкоди позивачу.

Доводи відповідача, що причиною зриву шлангу в її квартирі та залиття квартири позивача є подання високого тиску тепло-розподільчим пунктом, нічим об'єктивно не підтвердженні.

Отже, з урахуванням характеру завданої шкоди, ступеню вини відповідача, глибини душевних страждань та інших негативних наслідків, завданих позивачу винними діями відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає суму моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2000 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 300 грн.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 60 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1витрати по сплаті судового збору в розмірі 60 (шістдесят) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко