Справа № 212/2776/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю секретаря Плотнікової Т. Б., з участю прокурора Плющакової Л. М., особи, у відношенні якої внесено заяву ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, лікаря психіатра ОСОБА_5, представника КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР з приводу примусової госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу. В обґрунтування вимог представник заявника вказав, що ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікаря психіатра з травня 2002 року з діагнозом: шизофренія параноїдна форма. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до рішення ЛКК № 340 від 10.05.2017 року комісія лікарів - психіатрів рекомендувала стаціонарне лікування в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник заявника КЗ «КПНД» ДОР ОСОБА_6 та лікар-психіатр ОСОБА_5, підтримали заяву, пославшись на викладені в ній обставини та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 не заперечував з приводу примусового лікування. Опікун ОСОБА_4 Т, О. у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації для проходження лікування.

Заслухавши сторони, думку прокурора, який просить задовольнити заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, Інгулецький район, вулиця Горняків, б. 52 кв. 87. Знаходиться на 2 групі інвалідності до жовтня 2017р. по психічному захворюванню. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з травня 2002р. з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма.

Відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2014р. визнаний недієздатним, та признаний опікун-сестра ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3, хворий з 2001 року, внаслідок вживання опій-сірець, зявилася страх, тривога роздратованість, став замкнутим, підозрілим, агресивний до оточуючих.

Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричних стаціонарах. З 2007 р. був визнаний інвалідом 3 групи, з 2012 року - інвалід 2 групи. Останнє стаціонарне лікування з 04.10.2016 р. по 27.10.2016 р.

Стан ОСОБА_3 погіршився, згідно заяви опікуна від 10.05.2017 р. він став роздратованим, проявляє агресію до оточуючих, може вдарити, сам з собою розмовляє, розмахує руками, щось від себе відмахує. Виходячи на вулицю вживає нецензурні висловлювання в адресу оточуючих. Відмовляється від прийому їжі, непосидючий, бігає, не спить, погрожує, що може з собою щось зробити.

ОСОБА_3, 10 травня 2017 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку що ОСОБА_3 страждає на тяжке психічне захворюванням у вигляді: шизофренії, параноїдної форми, галюцінаторно- параноїдний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Стаття 13 зазначеного Закону вказує, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, вказане положення рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). Та визначено такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури,встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічнохворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: «за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є «психічнохворою». Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає обєктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обовязкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу» (пункт 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_3 - задовольнити.

Госпіталізувати в примусову порядку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного стаціонару Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» Дніпропетровської обласної ради».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: Н. М. Ваврушак

ОСОБА_7 Деркач

ОСОБА_2