Справа № 459/774/15-ц
Провадження № 2/459/12/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, про визнання недійсним (нікчемним) правочину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним (нікчемним) договір (и) дарування укладений (і) від імені її батька ОСОБА_9 та ОСОБА_2, який (і) посвідчений (і) 30.12.2013 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, стосовно спірного будинковолодіння на вул. Січнева, 50 у м. Червонограді та земельної ділянки, тощо. В обгрунтування позову послалась на те, що 24.06.2014 року помер її батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1За життя останній змінював прізвище.Первинно в нього було прізвище «Жигайло», після цього «Танчин», на день смерті «Долинюк».Вона є його дочкою від першого шлюбу, крім неї, у батька від першого шлюбу є син ОСОБА_5.Від шлюбу з відповідачем у батька є син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько перебував у шлюбі з відповідачем з 01.07.1992 року.За життя батько збудував індивідуальний житловий будинок на вул. Січневій 50 у м. Червонограді на земельній ділянці, яка була надана йому у власність рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 17.12.1992 року № 477 та № 331 від 24.11.2005 року. Згідно Декларації про готовність цього обєкту до експлуатації, зареєстрованого 23.10.2013 року в Інспекції ДАБК у Львівській області, дане будинковолодіння будувалося у період з 1992 року по 2005 року.Право власності на будинковолодіння було зареєстровано на підставі вищевказаної Декларації від 23.10.2013 року в Реєстраційній службі Червоноградського МУЮ на імя батька. Будинковолодіння належало батькові та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. Після смерті батька відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги по закону є його діти і відповідач. Вона та ОСОБА_5 подали в Червоноградську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, на підставі яких у Червоноградській ДНК відкрита спадкова справа № 486/2014 після смерті ОСОБА_930.12.2013 року батько подарував це майно відповідачу, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Зазначає, що коли батько був здоровий, він говорив, що це будинковолодіння буде належати її брату - ОСОБА_5, він не хотів, щоб будинковолодіння належало відповідачу та її сину.Вважає, що зазначений договір дарування необхідно визнати недійсним з наступних підстав. Спірним договором дарування її батько подарував відповідачу не тільки свою частку в майні, але й частку, яка належала самій обдарованій. Крім того, спірний договір укладений від імені її батька в той час, коли останній тяжко хворів внаслідок чого, в момент укладення цього правочину, не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. В цей період батько був після онкологічної операції, яку йому зробили у 2010 року, видаливши нирку. Весною у 2013 року стало помітно, що стан батька став погіршуватися, це стало помітно по його неадекватній поведінці. Починаючиз листопада 2013 року батько вже перестав виходити на вулицю, в грудні 2013 року він вже був лежачим, самостійно керувати своїми діями він не міг. Всі дії від імені батька щодо реєстрації та подальшого відчуження будинковолодіння могли вчинялися лише відповідачем та за її ініціативою. Вказує, що спірний договір міг бути підписаний іншою особою. У своїх поясненнях від 07.04.2015 року позивач зазначила, що в кінці весни 2013 року її чоловік сказав, що бачив як батько у брудному одязі сидів на бордюрі у м.Червонограді напроти автопарку, коли вона з чоловіком туди приїхала, батько поводив себе дивно, в його автомобілі був зірваний дах. На початку літа 2013 року проходив обстеження, у нього виявили пухлину голови, хвороба прогресувала, операцію було робити пізно. 12.07.2013 року, коли вони були на празнику у селі, батько поводив себе дивно, не втримував свої гігієнічні потреби.

14.05.2015 року відповідач подала заперечення проти позову, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що твердження позивача про порушення закону під час укладення договору дарування є безпідставним, оскільки вказаний договір було укладено її чоловіком в її присутності та за її письмовою згодою, яка відображена в самому тексті договору дарування шляхом встановлення нотаріусом її особи, а також підписанням нею спірного договору, як обдарованою.Вона, як дружина дарувальника, надавши згоду на прийняття дарунку, надала згоду дарувальнику і на розпорядження її часткою у спільній сумісній власності подружжя. Щодо тверджень позивача відносно визнання спірного договору недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 225 ЦК України, вказує, що договір було укладено в присутності приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, якою було встановлено особу та дієздатність дарувальника, про що було зроблено відповідний посвідчувальний напис.Крім того нотаріусом було зроблено відмітку про те, що у зв'язку із станом здоров'я дарувальника, даний договір було вчинено за місцем його фактичного проживання.При посвідченні договору нотаріус була ознайомлена зі станом здоров'я дарувальника, в неї не виникло питань щодо психічного стану дарувальника, внаслідок чого останній не міг би в момент укладення договору усвідомлював и значення своїх дій та (або) керувати ними.Крім того, дарувальник ніколи не мав психічних захворюваннь та розладів, будучи волієм та мисливцем він регулярно проходив відповідні медичні огляди. Посилання позивача на невідповідність договору дарування ч. 3 ст. 203, ст. 205 ЦК України у зв'язку із припущенням, що вищевказаний договір було підписано від імені ОСОБА_9 іншою особою, також вважає безпідставним.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві.

У судове засідання 02.03.2017 року позивач та її представник не зявилися, позивач подала заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що хворий її син. Просила розгляд справи у її відсутності не проводити ти, оскільки особисто бажає брати участь у розгляді справи. Суд не бере до уваги зазначену заяву, оскільки позивач до цієї заяви не додала жодних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, а лише обмежилася наміром подати їх у майбутньому. Ураховуючи те, що позивач надавала пояснення у судовому засіданні, беручи до уваги достатність у матеріалах справи даних про спірні відносини, тривале перебування справи на розгляді суду з незалежних від суду причин, суд дійшов висновку про можливість закінчення судового розгляду на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Вважають позов необґрунтованим та безпідставним, тому просять у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 14.05.2015 року третя особа приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 пояснила, що 30.12.2013 року до неї звернулася відповідач з проханням посвідчення договору дарування будинку та земельної ділянки. Вона пояснила, що чоловік хворий та не зможе прибути до нотаріальної контори. Вперше вона приїхала до відповідача, щоб пересвідчитись чи чоловік свідомий, вигляд у нього був хворий, по розмові вона не побачила, що він недієздатний. Вони повернулися до нотаріальної контори для підготовки договору. Вдруге вона приїхала з пакетом документів до дарувальника, останній сидів, жодних заперечень не поступало. Дарувальник підписав усі документи, підписував довго, підписи були нерозбірливі, оскільки людина була хвора. Запитань їй не задавали, зауважень не висловлювали. До моменту підписання спірного договору вона знала дарувальника, він був мовчазною, серйозною людиною.

У судовому засіданні 05.06.2015 року третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач є другою дружиною батька, з нею він одружився у 1992 році. Батько змінював прізвище для виїзду за кордон. З 1999 року він проживає окремо від батька. У 2012 році батько разом з відповідачем та їх спільним сином переїхав проживати у спірний будинок. Він постійно спілкувався з батьком, про свої плани відносно будинку батько з ним не розмовляв. ОСОБА_10 ОСОБА_11 після його смерті розповів, що батько мав намір переписати будинок на нього, однак він про це з батьком не розмовляв. У 2010 році батьку зробили операцію, в нього була пухлина нирки, через два роки йому стало гірше, він втрачав пам»ять, не розумів що робить, вони помітили це весною 2013 року. Сестра розповідала йому, що у подальшому у батька з»явилась пухлина головного мозку. Перед укладенням договору батько був у поганому стані, їздив у інвалідному візку, нічого не розумів, про намір укладення спірного договору йому не говорив.

У судовому засіданні 11.06.2015 року третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги заперечив. Пояснив, що його батько побудував будинок, в кінці 2013 року подарував будинок відповідачу. Він проживав разом з батьком до його смерті, спілкувалися щодня, у батька був рак йому видалили нирку, він хворів з 2010 року. У батька ніколи не було проблем із психічним здоров»ям. Перед смертю батько йому сказав, що перепише будинок на дружину, про своє рішення нічого не пояснював. Дітям від першого шлюбу він купив квартири, вони рідко навідували батька. 01.01.2014 року батько вже з будинку не виходив, лише на балкон, йому було важко ходити, вони пересували його на інвалідному візку.

Треті особи приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні позову покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона працює помічником нотаріуса ОСОБА_7 та готувала проект спірного договору. Дарувальника вона не бачила. Нотаріус здійснювала виїзд на дім, оскільки дарувальник був хворий, це зафіксовано у книзі викликів. Нотаріус їздила до дарувальника двічі, спершу на виклик, після повернення надала їй пакет документів і вона набрала проект договору. Після цього нотаріус з усіма документами поїхала вдруге.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що чоловік відповідача був його сусідом, знав його давно, як сусіда з 2010 року, він вигулював собаку і бачив його дуже часто. Останній раз спілкувався з ним весною 2014 року, в цьому році за кермом автомобіля його не бачив. Влітку 2013 року вони разом вивозили землю, він був у нормальному стані. Неадекватним він його ніколи не бачив, йому було відомо про його хворобу, але вони про це не розмовляли. 03.06.2014 року він був у нього вдома, але особисто чоловіка відповідача не бачив, він був у іншій кімнаті.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що постійно приходила до відповідача додому. Її чоловік завжди був при здоровому розумі. Будинок він подарував відповідачу, щоб залишити його наймолодшому сину. Їй відомо, що у ОСОБА_9 була пухлина нирки, про те, що його щось болить він не говорив, наркотичних засобів не приймав. Весь час він був у нормальному стані, став погано говорити за два тижні до смерті. Вона знала про намір подарувати будинок відповідачу, оскільки дітям він купив квартири та допомагав матеріально. 1.01.2014 року вона спілкувалася з ОСОБА_9, він був на інвалідному візку, але спілкувався нормально.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що позивач є його племінницею, батько позивача був його братом. Він завжди спілкувався з братом, коли брат почав хворіти спілкувались менше. 12.07.2013 року брат ходив з милицею. В кінці 2013 року брат вже не ходив і не говорив, був у хворобливому стані. 14.01.2014 року він був у брата, він не говорив, сидів біля стола у окремій кімнаті, на його думку, читати у цей період він також не міг. Про свої плани на будинок брат йому не розповідав. У 1994 році він помирився з братом, конфлікт був через план на будинок.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що померлий чоловік відповідача був її сусідом. Коли проходила біля його будинку, часто бачила його на балконі, він повільно ходив. Вона часто приходила до будинку відповідача, відкритих конфліктів у сім»ї не бачила. ОСОБА_17 поспішав приватизувати квартиру, приблизно у 2012-2013 році запитував її як вона приватизувала свій будинок. Спілкувалася з ОСОБА_15 восени 2013 року, ніяких відхилень у його поведінці не помітила. Їй відомо, що йому робили операцію.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що є подругою відповідача. З чоловіком відповідача знайома понад 15 років, часто бачились. Він мав проблеми зі здоров»ям, у 2010 році його прооперували. Йому стало гірше весною 2014 року. У 2013 році вони дуже часто спілкувалися, він поводив себе адекватно, ніяких відхилень вона не помічала, ніколи не скаржився на болі. Він неодноразово говорив їй про наміри відносно майна, пояснював, що його діти від першого шлюбу забезпечені житлом, майно мав намір залишити сину ОСОБА_19. Про договір їй стало відомо, коли була в гостях у відповідача, вони про це розмовляли. ОСОБА_17 говорив, що це була його воля та ні про що не шкодує. У червні 2014 року йому стало помітно гірше. Вона знає родину ОСОБА_15, останній розповідав їй про конфлікт з братом, це були проблеми фінансового характеру через неповернення боргів.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що померлого чоловіка відповідача та його сім»ю знав давно. Йому відомо про те, що ОСОБА_15 переніс операцію, він їздив до нього у лікарню, після операції він одужав. Хвороба стала помітною восени 2013 року, на день автомобіліста він приходив до нього з милицею, в той день за кермом не був. 01.01.2014 року він був у нього в гостях, ОСОБА_15 розповів, що подарував будинок ОСОБА_2, а дітям залишить гаражі та дачі, при розмові він був адекватний. Зазначив, що знає братів ОСОБА_15, вони заборгували йому гроші.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що позивач є його племінницею, батько позивача був його братом. Йому відомо,що брат переніс операцію. 12.07.2013 року брат разом з відповідачем приїжджав до нього, він був з милицею, мало говорив, забув про те, що брат ОСОБА_18 помер та запитував про те, де він знаходиться. В кінці листопада 2013 року брату стало гірше, він був на інвалідному візку, не міг самостійно їсти, не впізнав його сина. На його думку 30.12.2013 року брат не міг нічого написати чи підписати, ОСОБА_2 говорила, що він погано бачить. Дочка ОСОБА_17 розповідала йому про пухлину голови. Гроші у ОСОБА_15 позичав, частково повернув. З відповідачем були у добрих відносинах, відносини погіршилися після смерті брата.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що за рік до смерті чоловік відповідача хворів, його возили на інвалідному візку. Восени 3013 року ОСОБА_15 на нього ніяк не реагував, на запитання не відповідав.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що померлого чоловіка відповідача вона знала більше 10 років, про його хворобу дізналася 5 років тому, у нього були проблеми з нирками. У 2013-2014 роках вони спілкувалися по кілька разів на місяць, ніяких сумнівів щодо його адекватності у неї не виникало. ОСОБА_3 розмова з померлим про те, що діти від першого шлюбу забезпечені, а будинок буде для сина, він говорив, що має намір подарувати будинок відповідачу. Зазначає, що за кілька днів до смерті, померлий її впізнавав. В інвалідному візку вона бачила його весною 2014 року.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснила, що є кумою відповідача. Чоловіка відповідача знала з початку їх сімейного життя. ОСОБА_17 захворів 5 років тому, у нього була пухлина нирки, його прооперували. Вона приходила до ОСОБА_15 один раз на тиждень, ознак неадекватної поведінки у нього не помічала. Він перестав ходити на шість місяців до смерті. Восени 2013 року ОСОБА_15 розповідав їй про намір подарувати будинок відповідачу, а у січні 2014 року розповів, що зробив це. При ній він усіх впізнавав, на усі питання давав відповіді без підказок.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснив, що відповідач ним опікується, він живе у її сім»ї з народження, його маму позбавили батьківських прав, померлого знає все життя, проживав разом з ним, спілкувались щодня. Померлому видалили нирку, не було ситуацій. Щоб він когось не впізнавав, неадекватних вчинків чи реакцій не було. Приблизно за чотири місяці до смерті йому стало важко ходити, на інвалідний візок пересів за 2-3 місяці до смерті. Батько розповідав йому про намір переоформити будинок на відповідача, оскільки знав, що буде зі сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_15 після його смерті.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, свідків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Установлено, що ОСОБА_26 народилася 30.07.1980 року, її батьком є ОСОБА_15, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії ІІІ СГ №265373.

ОСОБА_6 народився 02.09.1979 року, його батьком є ОСОБА_15, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії ІІ-СГ №388549.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 13.12.2012 року серії І-СГ №013276, ОСОБА_15 змінив ім»я на ОСОБА_5

ОСОБА_15 змінив ім»я на ОСОБА_27, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 16.01.2010 року серії 1-СГ №009042.

ОСОБА_27 змінив ім»я на ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 07.12.2011 року серії 1-СГ №012421.

ОСОБА_9 є власником, зокрема, житлового будинку за адресою: вул.Січнева, 50, м.Червоноград, Львівська обл., що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 10.12.2013 року.

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2013 року, ОСОБА_9 є власником земельної ділянки за адресою: вул.Січнева, 50, м.Червоноград, Львівська обл.

Відповідно до копії договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013 року зареєстрованого в реєстрі №2877, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар належні йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними господарськими спорудами та земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться за адресою: вул.Січнева, 50, м.Червоноград, Львівська обл. У зв»язку із станом здоров»я дарителя договір дарування посвідчено за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно інормаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна №36959403 від 29.04.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: вул.Січнева, 50, м.Червоноград, Львівська обл.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №362631, ОСОБА_9 помер 24.06.2014 року.

Після смерті ОСОБА_9, який помер 24.06.2014 року за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №486/2014, що підтверджується копією даної спадкової справи.

Згідно довідки Червоноградської ЦМЛ від 24.04.2015 року №2338, ОСОБА_9 на обліку у психіатра та нарколога не перебував.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з ч. 1-3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як зазначено у ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-131цс14 від 17.09.2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку № 3070 криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку за матеріалами цивільної справи № 459/774/15-ц, складеного 30.11.2015 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_28, рукописні записи: «Долинюк Василь Михайлович», розташовані після слова «Підписи» на двох примірниках Договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013 р., що був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2; в графі «Розписка в отриманні нотаріально оформленого документу» в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7 за 2013 рік під №2877 та в графі «Підпис особи, яка зробила виклик або для якої вчинялася нотаріальна дія» в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса за 2013 рік, виконані однією особою, ОСОБА_9 під впливом збиваючих факторів природного характеру. Підписи від імені ОСОБА_9, розташовані після слова «Підписи» на двох примірниках Договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки від 30.12.2013р., що був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, в графі «Підпис особи, яка зробила виклик або для якої вчинялася нотаріальна дія» в Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса за 2013 виконані ОСОБА_9.

Згідно висновку №3071 судової психолого-психіатричної експертизи за матеріалами цивільної справи № 459/774/15-ц складеного 22.02.2016 року судовими експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, ОСОБА_9 на момент підписання договору дарування 30.12.2013 року імовірно перебував в пригніченому стані, викликаному астенічним станом внаслідок соматичного захворювання, який міг проявлятись в пригніченості, апатичності, в»ялості, зниженні ініціативності, пригніченій руховій та мовній активності.В наданих на дослідження матеріалах справи відсутні свідчення, які б вказували на те, що рукописний текст та підписи від імені ОСОБА_9 у екземплярі договору дарування від 30.12.2013 р. виконувався особою під впливом психологічного тиску. Відповідь на запитання в частині «в тому числі під диктовку» не входить до компетенції експерта- психолога та експерта-психіатра.У момент підписання договору дарування від 30.12.2013 р. ОСОБА_9 тяжким психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Інформація про перебування на лікуванні ОСОБА_9 у момент підписання правочину 30.12.13 року в матеріалах справи та медичній документації відсутня.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1 від 05.01.2017 року Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології, ОСОБА_9 в момент укладання та посвідчення договору дарування від 30.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 і зареєстрованого в реєстрі за №2877, згідно з яким він подарував, а ОСОБА_2 - прийняла в дар належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій вони розташовані, що знаходяться у м. Червонограді по вул. Січнева, 50, на психічні розлади, не страждав і міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними.

Жодних доказів того, що ОСОБА_9 не підписував оспорюваний договір, чиу момент його підписання волевиявлення ОСОБА_29 не було вільним чи не відповідало його волі позивачем суду не подано, а покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про таке не свідчать. Крім того, як установлено у судовому засіданні, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_21 перебувають у неприязних відносинах з відповідачем. Разом з тим судом ураховано пояснення нотаріуса ОСОБА_7 про адекватний стан дарителя при підписанні договору дарування та покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_30, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, згідно з якими ОСОБА_29 мав намір подарувати будинок відповідачеві та в період підписання договору дарування психічними розладами не страждав.

Безпідставним є посилання позивача, як на підставу визнання недійсним договору дарування, на те, що майно належало її батькові та відповідачеві на праві спільної сумісної власності подружжя та відсутність у батька права розпоряджатися часткою відповідача, оскільки права на спірне майно були зареєстровані лише за ОСОБА_9 й такі відповідачем не оспорені. Крім того, можливе неврахування обставини, на яку послалася позивач, не порушує її прав чи законних інтересів.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В. В. Грабовський