АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, ОСОБА_3, треті особи: Відділ Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про зняття арешту з майна,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/5611/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення її позову до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ( далі по тексту - ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві), ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою забезпечити пред'явлений позов. Зазначає, що висновок суду першої інстанції є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. У суду були всі правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову. Вказує на те, що Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві) може відчужити майно ОСОБА_2, що може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_3, представники у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС м. Києві, ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві не з'явились, про час та місце розгляду справи відповідачі та треті особи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, яким є: гараж АДРЕСА_1; гараж АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що набула право власності на гараж АДРЕСА_1; гараж АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_3 на підставі мирової угоди, визнаною ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 02.03.2016, яка набрала законної сили. У зв'язку з цим просила скасувати арешти, накладені на зазначене майно, у різні періоди часу у зв'язку з розслідування кримінальної справі відносно ОСОБА_3 за ст.ст. 190, 357 КК України та подальшою конфіскацією належного йому майна.

У березні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 порушив перед судом питання про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення передачі на реалізацію, а також продажу, вищезазначеного майна.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову. При цьому, суд першої інстанції вважав, що обрані представником позивача види забезпечення не відповідають заявленим вимогам та не є співмірними із цими вимогами.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Порушивши питання про забезпечення позову, представник позивача посилався на те, що з вересня 2015 року на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві знаходиться виконавчий лист щодо конфіскації майна ОСОБА_3, виданий Оболонським районним судом м.Києва 28.07.2014 у справі № 1-кп/756/8/14. В березні 2017 року позивачу стало відомо, що 12.12.2016 року визначена ринкова вартість спірного майна. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом МЮУ №2831/5 від 29.09.2016 наступним етапом виконавчих дій є передача арештованого майна на реалізацію, яка унеможливить виконання рішення у разі задоволення заявленого нею позову.

Суд першої інстанції залишив поза увагою обґрунтовані доводи позивача та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову ОСОБА_2

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ, які викладені в Постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відкривши провадження у справі про визнання права власності та/або зняття арешту з майна, суддя відповідно до пункту 5 частини першої статті 152 ЦПК в порядку забезпечення позову за відповідною заявою може зупинити продаж арештованого майна. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Оскільки припущення представника позивача щодо утруднення виконання майбутнього рішення суду внаслідок невжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб є обґрунтованими подана ним заява в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення передачі на реалізацію, а також продажу гаража АДРЕСА_1; гаража АДРЕСА_2; гаража АДРЕСА_3, підлягає задоволенню, оскільки вказане нерухоме майно є предметом позову.

Таким чином, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення її позову відповідно до положень п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України,

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Зупинити передачу на реалізацію, а також продаж майна, що належать на праві власності ОСОБА_2, а саме: гаражу АДРЕСА_1; гаражу АДРЕСА_2; гаража АДРЕСА_3, у виконавчому провадженні ВП № 48283590, до вирішення справи по суті.

Строк пред'явлення ухвали до виконання - протягом трьох років.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова