Справа № 1027/2750/12 Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/1292/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Спеней І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року про відстрочку виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № KIF0GK00832571 від 15.09.2006 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 32, загальною площею 68,20 кв.м., яка розташована за адресою: Київська область місто Фастів, вул. Героїв Танкістів, 2, та виселено ОСОБА_2 та всіх осіб, які зареєстровані та/або проживають, з вказаної квартири. На виконання вказаного вище рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області 19 грудня 2013 року був виданий виконавчий лист № 1027/2750/2012, який 13 квітня 2016 року надійшов на виконання до відділу ДВС Фастівського МРУЮ. 14 квітня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження ВП 50840200 по виконанню виконавчого листа № 1027/2750/2012 від 19.12.2013 року. Заявник посилається на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та зазначає, що рішення Фастівського міськрайонного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії даного закону не підлягає виконанню. Вважає, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є правовою підставою для відстрочення на час дії цього закону виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року. У звязку з цим просив відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року у справі № 1027/2750/2012 у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року у задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року у справі № 1027/2750/2012 у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для цього, передбачених ст. 373 ЦПК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року, позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІF0GK00832571 від 15.09.2006 року, в сумі 42762,08 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на час подачі заяви 25.05.2012 року становить 341669, 02 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 32 загальною площею 68,20 кв.м, яка розташована за адресою: Київська область місто Фастів, вул. Героїв Танкістів, 2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки від 15.09.2006 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», виселено ОСОБА_2 з квартири № 32, яка розташована за адресою: м. Київська область місто Фастів, вулиця Героїв Танкістів, 2 та всіх осіб, які зареєстровані та/або проживають за цією адресою, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Фастівського МВ ГУ МВС України у Київській області; предмет іпотеки у вигляді квартири № 32 загальною площею 68,20 кв.м, яка розташована за адресою: Київська область місто Фастів, вул. Героїв Танкістів, 2, що перебуває у власності іпотекодавця ОСОБА_2 підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На підставі заяви стягувача, 19 грудня 2013 року Фастівським міськрайонний судом Київської області було видано виконавчий лист № 1027/2750/2012.

Головним державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ ОСОБА_3, 14 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП 50840200 по виконанню виконавчого листа № 1027/2750/2012 від 19.12.2013 року.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; 6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право; 7) зупинення судом реалізації арештованого майна; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах; 9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника; 10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати; 12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону; 13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення; 15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" ( 2711-15 ); 16) затвердження плану санації боржника до порушення

провадження у справі про банкрутство; 17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" ( 4650-17 ) протягом трьох років з моменту завершення приватизації; 18) надіслання виконавчого документа до центрального органу

виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" ( 4901-17 ).

Згідно роз'яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верхового ОСОБА_1 України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року за № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності підстав для відстрочки виконання рішення, передбачених ст. 373 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не заслуговують на увагу, оскільки в ст. 373 ЦПК України визначено чіткий перелік обставин, які можуть бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України", право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 311-315, ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: