Справа №489/3135/13-ц
Провадження №6/489/62/17
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

встановив:

05 листопада 2013 року Ленінським ВДВС м. Миколаєва відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2013 року №2/489/1557, виданим на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 16 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей.

03 березня 2017 року державний виконавець Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, посилаючись на те, що останній ухиляється від виконання обов'язку, покладеного на нього судовим рішенням, що відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. В поданні державним виконавцем зазначено про відсутність у Державної податкової служби інформації про отримані боржником доходи, відкриті особові рахунки в банках; відомості про останнє місце роботи та отримувані пенсійні виплати Пенсійним фондом України не знайдено. На все майно боржника накладено арешт.

Згідно із пунктом 4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За змістом ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Заборгованість ОСОБА_2 по аліментам згідно розрахунку державного виконавця від 16.02.2017 року №3588 складає 61841,21 грн.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником нерухомого майна АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Згідно відповіді БД АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровано автомобіль ИЖ 2125, який постановою від 09.12.2014 року оголошено в розшук.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 від 06.10.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №2/489/1557 від 04.11.2013 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 із забороною його відчуження.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України від 15.02.2017 року відсутня інформація щодо роботи боржника ОСОБА_2 за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також про отримання ним пенсії.

Подання державного виконавця не містить посилань на конкретні факти навмисного ухилення від виконання обовязку боржником. При цьому посилання на те, що боржник утримується від виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів спростовується неможливістю погашення заборгованості по аліментам за рахунок такого майна через заборону його відчуження.

Враховуючи недоведення державним виконавцем вчинення конкретних дій або бездіяльності боржника, спрямованих на невиконання судового рішення, коли у боржника є всі реальні можливості для виконання відповідного обовязку і цьому не заважають будь-які обєктивні причини, подання задоволенню не підлягає, оскільки сам факт наявності невиконаних зобовязань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст.377-1 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя