Справа № 202/9171/15-ц
Провадж. 2/202/98/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 березня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі- Скляр А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ЖурахівськоїБакуе ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнання за нею права власності на цю частину квартири та стягнення з неї на користь відповідача матеріальної компенсації за ? частину квартири на користь ОСОБА_2

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач указала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13.06.2008 року. Рішенням Індустріального районного суду місті Дніпропетровська від 23.12.2008 року за нею, позивачем, визнано право власності на ? частину спірної квартири. 20.06.2009 року вона зареєструвала шлюб із громадянином ОСОБА_3 Республіки - ОСОБА_4 і фактично мешкає в місті Тулуза, проте досі зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач створює перешкоди у користуванні позивачем кватирою, не допускаючи орендарів до приміщення, регулярно змінює вхідні замки на дверях квартири. Тому, посилаючись на вимоги статей 391,394 ЦП України, просила задовольнити її вимоги.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги Журахівської ОСОБА_6 підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав, просили відмовити позивачеві у задоволені позову. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача указав, що компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності . Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. Але він, відповідач, ніяких виділів компенсації в натурі не бажав. Примушення особи набути право власності на майно ( чи позбавити себе права власності продати під впливом) іде всупереч самому поняттю «право власності» на майно» та всупереч ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо :1) частка є незначною; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї. Також представник відповідача указав, що враховуючи, що частка позивача у спірній квартирі становить ? її частину, не можна вважати, що частка є незначною. Крім того, припинення його права власності на ? частину спірної квартири завдасть шкоди його інтересам.

З*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивачеві, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі колишні подружжя, шлюб між якими розірваний 08.07.2008 року ( а.с. 7).

Під час спільного життя сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка відповідно до договору купівлі - продажу від 04.07.2001 року була оформлена на ім.*я відповідача ( а.с.184,185).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2008 року за Журахівською - ОСОБА_6 визнано право власності на ? частку цієї квартири на підставі статті 70 Сімейного кодексу України та 16.04.2009 року, проведена державна реєстрація права власності ( а.с.6,10).

Судом встановлено, що 20.06.2009 року позивач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_8 Республіки і фактично проживає у місті Тулуза ( а.с. 8).

За платіжним дорученням від 07.12.2016 року № P24А141800664А30437 Журахівською ОСОБА_6 внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області суму у розмірі 444 982 гривень, що становить ? частину вартості спірної квартири згідно із висновком судово - товарознавчої експертизи № 3723-16 від 25.10.2016 року (а.с. 144-150,178).

Відповідно до частини 1 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї.

У рішенні № 6-81/цс11 від 16.01.2012 року Верховний Суд України висловив свою позицію , відповідно до якої із змісту норм статті 365 ЦК випливає, що припинення права власності на частку у спільному майні допускається за наявності будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК , але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї.

Виходячи із закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд встановив, що виділ частки спірної квартири в натурі неможливий, проте позивач ОСОБА_9 спірною квартирою не користується , оскільки після реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_3 Республіки фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виходячи з того, що позивачеві спірна квартира для проживання в ній фактично не потрібна, а припинення права власності на ? частку цієї квартири відповідача може завдати істотної шкоди інтересам останнього, оскільки весь час ОСОБА_2 проживає в спірній квартирі і іншого житла в нього немає, суд вважає, що за таких конкретних обставин справи позовні вимоги ОСОБА_10 не можуть бути задоволені.

Сплачену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області за платіжним дорученням від 07.12.2016 року № P24А141800664А30437 суму у розмірі 444982 гривні слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст.3,10, 11,60, 209, 213-215 ЦПК України , ст. 365 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити Журахівській ОСОБА_6 у позовних вимогах до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності.

Повернути Журахівській ОСОБА_6, 05 .02.1969 року народження,

сплачену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області по справі 202/9171/15-ц за платіжним дорученням від 07.12.2016 року № P24А141800664А30437 суму у розмірі 444982 ( чотириста сорок чотири тисячі дев*ятьсот вісімдесят дві) гривні.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя-- ОСОБА_11