УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним та скасування договору міни і скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 1995 року між ОСОБА_5, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, та ОСОБА_7 укладено договір міни, за умовами якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обміняли належну їм квартиру АДРЕСА_1 наналежну ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,3738 га, розташовану по АДРЕСА_2. При укладенні цього договору він був присутній. Вважав, що вказана в договорі міни площа земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки фактично обмін було здійснено на земельну ділянку площею 0,08 га, а решту площі землі було долучено під час його перебування у шлюбі з відповідачем. Має сумніви щодо правомірності оспореного договору, оскільки у місці, де знаходиться земельна ділянка, що була предметом обміну, Сокільницькою сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області виділялись земельні ділянки для житлового будівництва лише у розмірах 0,08 га, також не є зрозумілим який саме державний акт про право приватної власності на землю був підставою укладення оспореного договору міни, відсутнє підтвердження того, що сільською радою для ОСОБА_7 виділялась земельна ділянка в розмірі 0,3738 га, дозвіл на здійснення обміну земельної ділянки було надано рішенням сільської ради, у якому не вказано розміру такої земельної ділянки, технічна документація по виготовлені державного акту на право власності на земельну ділянку, яка була предметом договору міни, у відділ Держземагенства не надходила, а також на примірнику цього державного акту невірно зазначено прізвище суміжного землекористувача. Зазначав, що має сумніви щодо достовірності відтиску печатки сільської ради на цьому державному акті. Також позивач вважав, що оскільки батько ОСОБА_7 під будівництво житла отримав земельну ділянку площею 0,08 га, то саме таку земельну ділянку було обміняно на квартиру.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним та скасувати договір міни від 12 грудня 1995 року, визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання оспореного договору недійсним та будь-якого факту порушення його прав внаслідок укладення цього договору. Також суди вірно виходили з наявності всіх необхідних правовстановлюючих документів, які підтверджують, що предметом цього договору була земельна ділянка площею 0,3738 га, а не площею 0,08 га, як зазначав позивач. Також суди врахували висновок експерта сектору почеркознавчої експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 14 липня 2015 року № 6/272, який спростовує твердження позивача щодо підробки оспореного договору та внесення до нього механічних змін чи виправлень. Інших клопотань про призначення експертизи позивач не подавав.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції у ґрунтуються на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик