Справа № 569/9001/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Левчук Д.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Універсал Банк», як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" звернулось до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 лютого 2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач) був укладений Кредитний договір № 019-2008-307.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитор надав позичальнику на умовах договору грошові кошти у сумі 35 000, 00 (тридцять пять тисяч, 00) доларів США, а позичальник прийняв та зобовязався належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.Погашення основної суми кредиту та процентів, відповідно до п. 2.4. Кредитного договору здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Позичальник зобовязався щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п. 2.1.3. договору.

Відповідно до п. 5.3.1. Кредитного договору позичальник зобовязаний: належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п. 1.3. цього договору. Згідно п. 5.3.2. позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені договором. На підтвердження виконань зобовязань позичальника за даним кредитним договором в подальшому було укладено наступні додаткові угоди до кредитного договору: Додаткову угоду б/н від 10.12.2009 р., Додаткову угоду б/н від 28.12.2009 р., Додаткову угоду б/н від 10.01.2011 р., Додаткову угоду б/н від 07.02.2011 р., Додаткову угоду б/н від 10.01.2012 р., Додаткову угоду б/н від 30.01.2012 р., Додаткову угоду б/н від 16.05.2014 р., котрими було додатково уточнено зобовязання позичальника щодо виконання умов кредитного договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р., в тому числі і по сплаті процентів за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту та підвищених процентів за користування кредитними коштами понад встановлений строк. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника, що виникли з кредитного договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р. між кредитором та ОСОБА_3 було укладено наступні договори поруки: 22.02.2008 р. - Договір поруки № 019-2008-307-Р та Додаткову угоду до нього від 28.12.2009 р., 07.02.2011 р. - Договір поруки б/н, 30.01.2012 р. - Договір поруки б/н, 16.05.2014 р,- Договір поруки б/н.Відповідно до цих договорів поруки поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з основного договору, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 1.4. вищезазначених договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Боржник не виконує обовязки, покладені на нього кредитним договором, кредит та проценти за його користування не повертає. Тому банк змушений був звернутись до суду для повернення коштів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату і місце проведення судового засідання. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали. Представник відповідачів будучи присутнім на минулих судових засідання позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 019-2008-307.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитор надав позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у сумі 35 000, 00 (тридцять пять тисяч, 00) доларів США, а позичальник прийняв та зобовязався належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по «10» лютого 2028 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми Кредиту). Згідно п. 1.4. Кредитного договору кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Погашення основної суми кредиту та процентів, відповідно до п. 2.4. Кредитного договору здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Відповідно до п. 5.3.1. Кредитного договору позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором , використовувати кредит на цілі, визначені в п. 1.3. цього договору. Згідно п. 5.3.2. позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом , а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені договором.

На підтвердження виконань зобовязань позичальника за даним кредитним договором в подальшому було укладено наступні додаткові угоди до кредитного договору: Додаткову угоду б/н від 10.12.2009 р., Додаткову угоду б/н від 28.12.2009 р., Додаткову угоду б/н від 10.01.2011 р., Додаткову угоду б/н від 07.02.2011 р., Додаткову угоду б/н від 10.01.2012 р., Додаткову угоду б/н від 30.01.2012 р., Додаткову угоду б/н від 16.05.2014 р., котрими було додатково уточнено зобовязання позичальника щодо виконання умов Кредитного договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р., в тому числі і по сплаті процентів за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту та підвищених процентів за користування кредитними коштами понад встановлений строк.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальника, що виникли з кредитного договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р. між кредитором та ОСОБА_3 було укладено договори поруки: 22.02.2008 р. - Договір поруки № 019-2008-307-Р та Додаткову угоду до нього від 28.12.2009 р., 07.02.2011 р. - Договір поруки б/н, 30.01.2012 р. - Договір поруки б/н, 16.05.2014 р,- Договір поруки б/н.

Відповідно до договорів поруки поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з основного договору, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 1.4. вищезазначених договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою та другою статті 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданих суду позивачем розрахунків заборгованості за договором вбачається, що ОСОБА_2 свої зобовязання за договором належним чином не виконує в результаті чого станом на 30 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить: 41 559 (сорок одна тисяча пятсот пятдесят девять) дол. США, 81 центів, з якої: прострочена заборгованість по кредиту: 758,56 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту: 31 996,87 дол. США, відсотки: 8 695,70 дол. США та підвищені відсотки: 108,68 дол. США.

13 квітня 2016 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги від 13 квітня 2016 року про сплату з дати одержання повідомлення простроченої заборгованості і простроченої заборгованості за процентами.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому вирішуючи питання щодо права позивача вимагати повернення кредитів, процентів за користування ними, в іноземній валюті, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статями 47 та 49цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України- гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України №6-145цс15 від 24 вересня 2014 року та №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості: по кредитному договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р. в загальній сумі 15 960 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят) доларів США, 00 центів, з якої: 15 201,44 дол. США - дострокове стягнення по кредиту, 758,56 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 0,00 дол. США - відсотки, 0,00 дол. США -підвищені відсотки

Відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню, на підставі статті 88 ЦПК України з кожного з відповідачів необхідно стягнути половину від 5 948 грн. 12 коп. на користь позивача в якості відшкодування понесених ним у справі судових витрат, що становить 2 974 грн. 06 коп. з кожного.

Керуючись статтями 5, 192, 526, 530, 533, 554, 610, 611, 625, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88,209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору № 019-2008-307 від 22.02.2008 р. в загальній сумі 15 960 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят) доларів США, 00 центів, з якої: 15 201,44 дол. США - дострокове стягнення по кредиту, 758,56 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 0,00 дол. США - відсотки, 0,00 дол. США -підвищені відсотки на розрахунковий рахунок: 2428.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" судові витрати у розмірі 2 974 гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", як правонаступник ВАТ "Універсал Банк" судові витрати у розмірі 2 974 гривень 06 копійок

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів дня проголошення.

Суддя Харечко С.П.