Справа № 415/1989/17
Провадження № 2/415/948/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області, -

ВСТА НОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 22 квітня 1999 року помер її дідусь ОСОБА_4. Він постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишився заповіт на імя ОСОБА_5, який є її дядьком і рідним братом її батька ОСОБА_6. Дружина дідуся ОСОБА_7 померла 09.10.2000 року, її батько ОСОБА_8 також помер 08 січня 1980 року, раніше дідуся. За останньою інформацією, що їй була відома, її дядько ОСОБА_5 знаходився в Дмитрівському обласному психоневрологічному будинку інтернаті за адресою: 93640, Новоайдарський район, с. Дмитрівка, вул. Центральна, 32-А, з 1981 року. Із ним підтримувала стосунки її мати ОСОБА_9. Померлим ОСОБА_5 не було складено заповіт. Її дядько не був одружений та не мав спадкоємців першого ступеня. З метою зберігання її спокою та душевної рівноваги її мати ОСОБА_9 не повідомляла їй про факт смерті її дядька ОСОБА_5 у 2009 році. Таким чином, особисто вона не мала інформації щодо смерті ОСОБА_5. У березні 2014 року під час візиту до м. Сєвєродонецьк, у звязку зі смертю матері ОСОБА_9, яка померла 18 березня 2014 року, вона отримала інформацію, що 17 березня 2009 року помер її дядько ОСОБА_5.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на будинок за адресою: м. Лисичанськ, вул. Нагірна, буд. 183. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 або ОСОБА_5 немає.

Вона з 2009 року постійно проживала та проживає в м. Харкові, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті, разом із неповнолітньою дитиною. Дитина знаходиться у неї на утриманні з 2009 року. Після смерті матері стан її здоровя різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження і лікування. Внаслідок цього їй були протипоказані тривалі поїздки.

Крім того, у 2014-2016 рр. в м. Лисичанську була нестабільна військово-політична обстановка, що впливало на її можливість приїхати до м. Лисичанська особисто. Впродовж цього часу вона була позбавлена можливості самостійно прибути до м. Лисичанськ у звязку із незадовільним самопочуттям. Копії документів про звернення до медичних установ додаються.

Маючи намір прийняти спадщину 24.03.2017 р. вона звернулась до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Луганської області, але їй було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії Постановою нотаріуса від 24.03.2017 р.

На підставі викладеного, просила суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 22 квітня 1999 року тривалістю три місяці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що 22 квітня 1999 року помер її дідусь ОСОБА_4. Він постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона постійно проживає у м. Харкові. З дня смерті і до подання позовної заяви до суду вона жодного разу не зверталася до нотаріальної контори через те, що не мала ані сил, ані часу на поїздку до міста ОСОБА_3. Їй поставлено діагноз вегето-судинна дистонія, через який не мала можливості звернутись до нотаріуса. Поштою вона також не відправляла заяву про прийняття спадщини. Чому не відправила поштою заяву не знає. Позов підтримала у повному обсязі, просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого 22.04.1999 року, пропущений з поважних причин, строком на три місяці.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачами виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає, що строк прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України передбачає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подасть заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

У встановлений строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України, він вважається таким, що не прийняв спадщину, а тому згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України не позбавлений права в судовому порядку просити про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цього припису суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обовязок доведення існування яких покладено на особу, яке звертається з такою вимогою.

Отже, відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2017 року, наданою державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 22.04.1999 р. ОСОБА_4. Вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав: згідно ст.ст. 1270, 1272 ЦК України спадкоємець ОСОБА_11 у відповідний строк не подала заяву про прийняття спадщини після померлого 22.04.1999 року ОСОБА_4.

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 6 від 10.02.2017 р., наданого ОСОБА_3 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_6 народився 26.03.1949 року, про що складено актовий запис № 260 від 15.05.1949 р., батьком записаний ОСОБА_12, матірю - ОСОБА_13.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 151769, виданим 23.04.1999 року ОСОБА_3 відділом реєстрації актів громадянського стану Луганській області, 22 квітня 1999 року помер ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 698.

З отриманою судом відповіддю № 224/01-09 від 29.04.2017 року на запит суду, наданою державним нотаріусом, ОСОБА_3 державна нотаріальна контора повідомила, що після померлого гр. ОСОБА_4 22.04.1999 року, заведена спадкова справа № 28/2017 у Другій ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, квартал Центральний, буд. № 6, однак інших спадкоємців не має..

Згідно з постановою про відмову здійснення нотаріальної дії від 24.03.2017 року, державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_10, ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини після померлого ОСОБА_4, в звязку з пропущеним строком подання заяв (а.с. 14).

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 2 Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивач ОСОБА_14 мотивувала поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 тим, що вона проживає у місті Харкові і не мала ані сил, ані часу на поїздку до міста ОСОБА_3, окрім цього вона має поганий стан здоровя вегето-судинна дистонія. Поштою вона також не відправляла заяву про прийняття спадщини

Враховуючи наведене суд не може прийняти до уваги доводи позивача про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини з посиланням на те, що вона проживає у місті Харкові і не мала ані сил, ані часу на поїздку до міста ОСОБА_3, має поганий стан здоровя вегето-судинна дистонія, у звязку з чим, суд не знайшов підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку окремо, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, а тому суд вважає помилковим висновком позивача ОСОБА_1 про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки зазначені позивачем обставини не вказують на наявність обєктивних, істотних труднощів для прийняття спадщини, по причині того, що вона не знала, що можна відправити поштою заяву до нотаріуса, а тому вона була позбавлена можливості у встановлений термін виконати дії на прийняття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не є поважною, не повязана з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, у звязку з чим вважає, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1270, 1272, ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА