26 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Макарівського нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, витребування майна та визнання права власності на будинок, встановлення факту, що має юридичне значення,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Макарівського нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М., про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, витребування майна та визнання права власності на будинок, встановлення факту, що має юридичне значення.
На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що в 2014 році їй стало відомо про порушення відповідачами її прав власності на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
А тому просила: визнати недійсним рішення виконкому Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області № 29 від 20 червня 2007 року про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на спірний будинок;
- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2007 року на вказаний будинок, виданий виконкомом Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області на ім`я ОСОБА_4 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку
22 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- витребувати на її користь з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 буд. АДРЕСА_1 ;
- визнати за нею право власності на вказаний будинок.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги з посиланням на те, що в первинній позовній заяві нею не було враховано обставини, які потребують окремого встановленням судовим рішенням юридичного факту, зокрема, ОСОБА_1 просила встановити факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є одна і таж сама особа, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та вважати її ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її матір?ю.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від

10 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня

2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв?язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з посвідки про народження серії НОМЕР_2 від 30 вересня 1944 року вбачається, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Юрівка, а її батьками вказані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

(т. 1, а. с. 10, 11, 12).
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 16 вересня 1967 року, виданого Жовтневим райбюро ЗАГС м. Києва, ОСОБА_7 1944 року народження зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та прийняла прізвище ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 13).
Згідно свідоцтва про смерть, виданого 20 травня 1971 року Вільнянською сільською радою, ОСОБА_6 померла в с. Юрівка Макарівського району Київської області ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 46 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 3

(т. 1 а. с. 15, 16).
Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 117 Макарівського бюро технічної інвентаризації рішенням Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області № 29 від 20 червня 2007 року «Про право оформлення права приватної власності», розглянувши заяву ОСОБА_4 про оформлення права приватної власності на житловий будинок, керуючись ст. 30 п. «Б» параграфа 5-10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», виконавчий комітет вирішив: оформити право приватної власності на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 на ім?я ОСОБА_4 згідно записів погосподарської книги № 4, особовий рахунок № НОМЕР_4 по Вільнянській сільській раді. Макарівським бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво на право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім?я ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії

НОМЕР_1 , право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 90-110).
Згідно архівної довідки від 22 червня 2015 року № 116 виданої Вільнянської сільською радою Макарівського району Київської області в погосподарській книзі № 3 за 1958-1960 роки Юрівської сільської ради

с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № 134 вул. Щорса, значиться головою двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 2 за 1961-1963 роки Юрівської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № 138 вул. Щорса с. Юрівка, значиться головою двору ОСОБА_6 , 1925 року, ОСОБА_12 , 1928 року народження, чоловік, ОСОБА_7 , 1944 року народження дочка, яка не проживає з 18 червня 1961 року (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 2 за 1964-1966 роки Юрівської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № 113 вул. Щорса с. Юрівка, значиться головою двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , чоловік, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1960 року в м. Києві на роботі (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 2 за 1967-1969 роки Юрівської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № 115 вул. Щорса с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина, член сім?ї

(т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 2 за 1971-1973 роки Вільнянської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № 113 вул. Щорса, с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , 1925 року народження, жінка, член сім?ї, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 жінка, ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 5 за 1974-1976 роки Вільнянської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_5 с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дружина (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 5 за 1977-1979 роки Вільнянської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_6 с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дружна (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 6 за 1980-1982 роки Вільнянської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_7 с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дружина (т. 1 а. с. 126-127).
В погосподарській книзі № 4 за 1983-1985 роки Вільнянської сільської ради с. Юрівка Макарівського району Київської області в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_8 с. Юрівка значиться головою двору ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дружина (т. 1 а. с. 126-127).
Згідно листів-відповідей № 565-02.2-28 від 22 серпня 2015 року,

№ 61-02.2-28 від 11 лютого 2016 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, державна реєстрація шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не виявлена по відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області. Перевірку проведено з 01 січня 1940 року по теперішній час. Перевірку наявності актових записів проведено по даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян та по архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області (т. 1, а. с. 207, 244).
Згідно архівної довідки № 9/137752 від 02 березня 2004 року Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації на ім?я ОСОБА_1 по документам обліку безповоротних втрат сержантів і солдат Радянської Армії встановлено, що рядовий ОСОБА_8 , 1923 року народження, уродженець Київської області Бишівського району с. Юрівка, призваний Бишівським РВК пропав безвісті в жовтні 1943 року. Дружина ОСОБА_6 проживала по місцю народження врахованого. Врахований в 1946 році по матеріалам Бишівського РВК, так як відомостей про його долю з військової частини не надходило

(т. 1, а. с. 243).
Згідно листа-відповіді № 149 від 28 серпня 2015 року Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, підтверджуючі дані відповідно до записів погосподарської книги № 3 будинку

АДРЕСА_1 , за 1958, 1959, 1960 роки про те, що ОСОБА_12 є чоловіком ОСОБА_14 у сільській раді відсутні. Записи проводилися відповідно до інструкції ведення погосподарського обліку затвердженої Міністерством статистики України.
Підтверджуючі дані відповідно до записів погосподарської книги

№ 2 будинку АДРЕСА_1 , за 1958, 1959, 1960 роки про те, що ОСОБА_7 була виключена з даної погосподарської книги та те, що остання проживала в 1960 році у м. Києві відсутні. Записи проводилися відповідно до інструкції ведення погосподарськиого обліку затвердженої Міністерством статистики України (т. 1, а. с. 205, 208, 209).
З наданих приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу житлового будинку

АДРЕСА_1 від 22 квітня 2008 року та документів, які були надані для оформлення вказаного правочину, встановлено, що 22 квітня 2008 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить продавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , виданого 14 грудня 2007 року виконкомом Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області на підставі рішення виконкому на № 29 від 20 червня 2007 року. Право приватної власності ОСОБА_4 на відчужене домоволодіння зареєстроване у Макарівському бюро технічної інвентаризації 14 грудня

2007 року, номер запису 1, реєстраційний номер 21426435. На час укладання договору купівлі-продажу відчужуване домоволодіння нікому іншому не було продано, не подароване, іншим способом не відчужене, під заставою (в тому числі податковою) не перебувало, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесене. Під забороною відчуження (арештом) згідно витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна домоволодіння, що відчужується за договором, не перебувало

(т. 1, а. с. 71-84).
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно з ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що на час укладання договору купівлі-продажу спірного будинку, будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 грудня 2007 року. На час укладання договору купівлі-продажу свідоцтво про право власності на нерухоме майно ніким не було оспорено, не визнано недійсним, а тому висновок судів попередніх інстанцій про те, що відповідачі-покупці набули право власності на спірний будинок в законний спосіб є вірним. При цьому судами встановлено, що позивач не є стороною правочину, а правові наслідки недійсності правочину поширюються виключно на сторони оспорюваного договору купівлі-продажу.
Таким чином, виходячи з вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних, допустимих доказів прийняття нею спадщини, та поважності причин неможливості оформити спадкові права на спірний будинок починаючи з 18 травня 1971 року дня смерті спадкодавця.
При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона в передбаченому законом порядку, згідно положень ЦК Української РСР 1963 року прийняла спадщину.
Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення з огляду на наступне.
Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами(п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України).
Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
А тому висновок судів про те, що не може бути встановленим факт тотожності осіб, що три особи жіночої статі, які народилися у різний час є особою померлою в певний час є вірним.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня

2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Макарівського нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, витребування майна та визнання права власності на будинок, встановлення факту, що має юридичне значення залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова С.О. Карпенко