Номер провадження: 22-ц/785/1270/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування,

встановила:

18 грудня 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування по праву представлення на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Гер. Комсомольців, буд. №1 Б, яка складається з однієї камяної житлової будівлі, житловою площею 58,3 кв.м., зазначена в схематичному плані літ. «И», з надвірними господарчими спорудами: літ. «Е» - гараж, погріб площею 69, 8 кв.м., літ. «З» - сарай площею 24,4 кв.м., № 2-4- огорожа площею 73,9 кв.м., І-ІІ вимощення площею 160,6 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 1238 кв.м., після смерті ОСОБА_7, яка померла 13.04.2013 р. (далі спірний житловий будинок).

В свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування по праву представлення, після смерті ОСОБА_7, яка померла 13.04.2013 р., за кожним - на 1/4 частину спірного житлового будинку.

В обґрунтування своїх вимог сторони зазначили, що 23.05.2008 року померла ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із спірного житлового будинку. Спадкодавець відносно вказаного майна заповіт не складала, порядок спадкування за законом не змінювала. Спадкоємцями по праву представлення після смерті ОСОБА_8 є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення від спадкування, про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкування були задоволені.

Усунено від спадкування за законом спадкоємця першої черги ОСОБА_3; встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період з грудня 1980 року по 23 травня 2008 року; встановлено факт прийняття спадщини, що складається із спірного житлового будинку - ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, яка померла 23 травня 2008 року; визнано за ОСОБА_4 право на спадкування по праву представлення 1/2 частини спірного житлового будинку, після смерті ОСОБА_7, яка померла 13.04.2013 року.

ОСОБА_4 отримала дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2007 р., спадкова справа № 36/2005 р., зареєстрований у реєстрі за № 1805, виданий державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної на спадщину: спірний житловий будинок, після смерті ОСОБА_9, який помер 16.08.2004р., оскільки оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2007р. було втрачено.

Разом з тим, оскільки дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом не є правовстановлюючим документом і не може бути внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, у звязку з тим, що власник спадкового майна, а саме ОСОБА_8, померла, то позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не мають можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що і змусило їх звернутись з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, зустрічний позов визнала.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання також не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, первісний позов визнали, заявлені у зустрічному позові вимоги підтримали.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року первісні і зустрічні позовні вимоги буди задоволені, та визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування по праву представлення на 1/2 частину спірного житлового будинку, за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/4 частині спірного житлового будинку в порядку спадкування по праву представлення, після смерті ОСОБА_7, яка померла 13.04.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_8, ставить питання про скасування даного судового рішення, із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції первісні відповідачі і позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також їх представники ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не зявились, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час і місце судових засідань, про причини неявки суд не повідомили (а.с.77,86,89,90, 126,136-138, 199,205,206, 215-216, 230-231).

Первісний позивач ОСОБА_4 також неодноразово повідомлялась про час і місце судових засідань, у тому числі телефонограмою, за номером телефону, зазначеному в її позовній заяві, однак поштову кореспонденцію від суду не отримувала, і до суду не зявилась, що свідчить про її небажання приймати участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

При таких обставинах, колегія суддів дійшла висновку про неповажність причин неявки вищевказаних осіб до суду апеляційної інстанції і про необхідність розгляду справи за участю представника апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_12, та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, апелянт ОСОБА_3 є сином ОСОБА_8, яка померла 23 травня 2008 року, та якій на день смерті належав на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, якій помер 16 серпня 2004 року, спірний житловий будинок, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видане 02 листопада 2007 року, та яке було посвідчене державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

З цих підстав, апелянт ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї мами ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець, якій бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Апелянт ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини і Четвертою одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_8, яка померла 23 травня 2008 року (а.с.177-178).

Проте, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року апелянта ОСОБА_3, як спадкоємця першої черги, після смерті ОСОБА_8, яка померла 23 травня 2008 року, було усунуто від спадкування та встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період з грудня 1980 року по 23 травня 2008 року, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, а саме спірного житлового будинку.

Крім того, вказаним рішенням суду було визнано право на спадкування по праву представлення за ОСОБА_4 на 1/2 частину спірного житлового будинку (а.с.55-57).

Саме зазначені обставини були підставою для ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, вказане судове рішення було скасовано з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 (а.с.58-62).

Таким чином, вказаними судовими рішеннями було встановлено, що апелянта ОСОБА_3 незаконно позбавили права на спадкування після смерті його мами ОСОБА_8, незаконно було встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та прийняття останньою спадщини після смерті ОСОБА_8, і як наслідок відмовлено в позові ОСОБА_4 про визнання за нею права на спадкування по праву представлення після смерті ОСОБА_7 на 1/2 частину спірного житлового будинку.

Однак, апелянта ОСОБА_3 до участі у даній справі залучено не було, у звязку з чим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року по цивільній справі № 523/19619/13-ц були порушені його права як єдиного спадкоємця за законом першої черги після смерті мами - ОСОБА_8

Доводи представника ОСОБА_5 ОСОБА_11, викладені нею у письмовому клопотанні до суду апеляційної інстанції (а.с.96-98), стосовно того що ОСОБА_3 здійснив неправомірні дії, які призвели до смерті спадкодавця його мами ОСОБА_8, а тому він має бути усунутий від права на спадкування, є необгрунтованими, оскільки обвинувального вироку, за яким було б засуджено ОСОБА_3 за скоєний злочин у відношенні ОСОБА_8, не існує.

Крім того, яка було зазначено вище, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року, яким апелянта ОСОБА_3 було усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року (а.с.55-62).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги його спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовити.

Колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати, як то передбачено ст. 88 ЦПК України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, вартість спадкового майна складає 105 529 грн. (а.с.24).

У звязку з цим, апелянт за подання апеляційної скарги повинен був сплатити 1160,80 грн. (105 529 х 1% х 110%), однак сплатив 580,40 грн.

У звязку з цим, виходячи із принципу пропорційності задоволених позовних вимог, та враховуючи, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, на користь апелянта з позивачів належить стягнути зазначену суму коштів, решту 580,40 грн. слід стягнути з позивачів на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч1. ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, а також зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_13 сплачений судовий збір у сумі 290,20 грн. (двісті девяносто гривень двадцять копійок), та на користь державного бюджету України - у сумі 290,20 грн. (двісті девяносто гривень двадцять копійок).

Стягнути зі ОСОБА_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_13 сплачений судовий збір у сумі 145,10 грн. (сто сорок пять гривень десять копійок), та на користь державного бюджету України - у сумі 145,10 грн. (сто сорок пять гривень десять копійок).

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 сплачений судовий збір у сумі 145,10 грн. (сто сорок пять гривень десять копійок), та на користь державного бюджету України - у сумі 145,10 грн. (сто сорок пять гривень десять копійок).

Судовий збір на користь державного бюджету України стягнути на наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_14

ОСОБА_2