Провадження № 2/522/2898/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 27.08.2015 року звернулась до Приморського районного суду міста ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 27.10.2015 року, просила:

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь грошове відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20 778, 00 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на її користь грошове відшкодування матеріальної шкоди у сумі 21 706, 00 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь витрати по оплаті судового збору за майновими вимогами;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь витрати по оплаті незалежної оцінки розміру завданої матеріальної шкоди у сумі 1600 грн.;

- стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн. та витрати по оплаті судового збору за вимогами про відшкодування моральної шкоди у сумі 100 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. та витрати по оплаті судового збору за вимогами про відшкодування моральної шкоди у сумі 200 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить квартира №20 в будинку №5 на Єкатерининській площі в місті ОСОБА_5. Квартира розташована на третьому поверсі будинку. Відповідачам належать приміщення в квартирі №21, яка розташована над квартирою позивачки на четвертому поверсі в тому ж будинку. Відповідачка ОСОБА_2, яка займає частину приміщень квартири №21 (безпосередньо над кухнею і санвузлом/ванною кімнатою позивачки) та мешкає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 і цілою групою незареєстрованих осіб, утримує квартиру в антисанітарних умовах та в неналежному санітарно-технічному стані внутрішні системи водопостачання та каналізації, систематично порушуючи правила користування жилими приміщеннями. Відповідачка ОСОБА_4, яка займає частину приміщень квартири №21 (безпосередньо над спальною кімнатою квартири позивачки), також порушує правила користування жилими приміщеннями та утримує частину квартиру в безхазяйних занедбаних антисанітарних умовах та в неналежному санітарно-технічному стані внутрішньої системи теплопостачання в межах належних їй приміщень, до яких мають вільний доступ особи, які проживають разом зі ОСОБА_2.

Систематичне порушення відповідачами правил користування жилими приміщеннями, занедбаний стан систем водопостачання, каналізації та опалення в їхніх приміщеннях, а також самовільне влаштування і переустаткування туалету та душової кімнати призводять, починаючи з 2012р., до періодичного залиття відповідачами приміщень квартири позивачки. За останні півроку (з 22.12.2014р. по 06.07.2015р.) з квартири №21 сталося чотири випадки залиття квартири позивачки, про що складено відповідні акти. Позивачка намагалась врегулювати питання відшкодування шкоди мирним шляхом, однак відповідачі уникають будь-яких переговорів, а переговори зі ОСОБА_2 закінчувались лише лайкою її доньки ОСОБА_3. З метою визначення розміру завданої матеріальної шкоди 17.07.2015р. між ОСОБА_1 та TOB «АМК ТРАСТ» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №16857/14 від 29.08.2014р.) було укладено договір №1507-17 на проведення незалежної оцінки шкоди та 23.07.2015р. згідно квитанції каси №400 ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_6» №11895312-1 позивачкою було оплачено за оцінку 1600 грн.. Згідно звіту про незалежну оцінку №1507-31 від 31.07.2015р. ТОВ «АМК ТРАСТ» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №16857/14 від 29.08.2014р.) розмір матеріальної шкоди, завданої власнику залиттям квартири, становить 42484 (Сорок дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривень, в тому числі: шкода від залиття кімнати - 21706,00 грн., шкода від залиття кухні - 14605,00 грн., шкода від залиття санвузла - 6173,00 грн..

Оскільки залиття кухні та санвузла в квартирі ОСОБА_1 сталося з вини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та внаслідок їх спільних дій, то на думку позивачки саме вони повинні відшкодувати в солідарному порядку завдану шкоду у вигляді вартості ремонтно-відновлювальних робіт кухні та санвузла в загальній сумі: 14605,00 грн. + 6173,00 грн. = 20778,00 грн.. Залиття кімнати №2 в квартирі позивачки відбулося з частини квартири №21, яка належить ОСОБА_7, яка на думку позивачки винна в тому, що утримувала внутрішню систему опалення своїх приміщень в неналежному санітарно-технічному стані та самовільно змінила систему, обрізавши радіатор. Безхазяйне ставлення ОСОБА_7 до належних їй приміщень, що виражається у вільному доступі до її приміщень інших мешканців квартири №21, призвело до того, що ОСОБА_3 самовільно намагалась відкрити кран на трубі опалення в приміщенні ОСОБА_5 (оскільки після залиття 03.01.2015р. до приміщень ОСОБА_3 було перекрито подачу води), внаслідок чого кран було зірвано і гаряча вода з системи опалення проникла в квартиру №20. Вважає, що в даному випадку залиття сталося як з вини ОСОБА_4, так і з вини ОСОБА_3, тому вони повинні солідарно відповідати за завдану їй шкоду у вигляді вартості ремонтно-відновлювальних робіт кімнати №2 в квартирі на суму 21706,00 грн..

Позивачка також зазначає, що окрім пошкодження майна, внаслідок залиття квартири відповідачі завдали їй моральної шкоди, яка виражається в її глибоких душевних стражданнях та морально-психологічних переживаннях через постійну загрозу чергового можливого залиття квартири відповідачами, що призвело до нервового виснаження організму та зниження його імунітету. Вказує, що унаслідок систематичного залиття квартири та пошкодження майна, особливо через пошкодження електропроводки і відсутність електропостачання, істотно було порушено усталений сімейно-побутовий уклад життя позивачки, суттєво порушені її життєво важливі усталені суспільні звязки, оскільки через стан квартири вона вимушена була відмовити в гостюванні багатьом друзям і рідним. У такому ж безпорадному морально-психологічному стані знаходились і члени її родини, зокрема син, кімната якого зазнала серйозних пошкоджень після залиття 08.01.2015р.. Розмір завданих моральних страждань позивачка оцінює у сумі 30 000 грн., та з урахуванням вини кожного із відповідачів, вважає, що ОСОБА_3 повинна виплатити 20 000 грн., а ОСОБА_4 10 000 грн.

Представник позивачки ОСОБА_8 (діє на підставі довіреності від 17.12.2015 року) в судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що залиття квартири позивачки відбулись систематично унаслідок чого постійно завдаються збитки. Вирішити питання мирним шляхом не видається можливим. Вказав, що унаслідок даних неодноразових залиттів квартири позивачці завдано матеріальну шкоду, що підтверджується відповідними ОСОБА_9 та експертними висновками, а також моральні страждання, які на йогу думку підлягають відшкодуванню. Вважає, що саме через неналежні дії відповідачів (ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як власників квартири №21, та ОСОБА_3, яка також мешкає у квартирі №21) з належного утримання стану квартири було завдані збитки позивачці. Дане відповідачами не спростовано. Тому просив стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шкоду, завдану у наслідок залиття кухні та санвузла в загальній сумі: 14605,00 грн. + 6173,00 грн. = 20778,00 грн., а також солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шкоду, завдану унаслідок залиття спальної кімнати позивачки, у розмірі 21706,00 грн...В обґрунтування розміру моральної шкоди посилався на те, що унаслідок систематичних залиттів квартири, через постійну загрозу чергового можливого залиття помешкання позивачка зазнала глибокі душевні страждання та морально-психологічні переживання, це призвело до нервового виснаження та зниження її імунітету. Було порушено усталений сімейно-побутовий уклад її життя, суттєво порушено усталені суспільні звязки, через стан квартири вона змушена була відмовити у гостюванні багатьом друзям та рідним. У такому ж безпорадному морально-психологічному стані знаходились і члени її родини, зокрема син, кімната якого зазнала серйозних пошкоджень після залиття 08.01.2015 року. Також представник позивача зазначив, що в 20 числах грудня 2016 року знову було залито квартиру позивачки, при цьому з метою огляду працівники ЖЕК прибули лише у січні 2017 року і був складений акт. При цьому, працівники ЖЕК неодноразово прохали відповідачів спустись до квартири позивачки, між тим від ОСОБА_3 почули лише лайку. Зазначені обставини були визнані відповідачкою ОСОБА_3, при цьому вона посилалась на те, що в її приміщенні було сухо. Також він пояснив, що у звязку з тривалістю наслідків залиття та не погодженням відповідачів компенсувати шкоду, вона була вимушена здійснити самостійно відновлювальні роботи, аби проживати в квартирі в нормальному стані.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_10 (діє на підставі довіреності від 07.04.2015 року) у судове засідання не зявився. У минулих судових засіданнях заперечував проти позовних вимог у частині до ОСОБА_4 та просив відмовити. Вказав, що відповідачка ОСОБА_4 вже досить довго не мешкає за вказаною адресою, оскільки ОСОБА_2 перешкоджає їй та з цього приводу вони звернулись до суду. Вважає, що вини відповідачки у завданих збитках немає та відповідачка навіть не знала про те, що відбувалось. До суду були надані письмові заперечення від 16.11.2015 року (а.с.97-100), згідно яких заперечували проти розміру шкоди, завданої позивачкою, вважають його необґрунтованим та недоведеним, та вважають, що відповідальність за вчиненні залиття квартири лежить саме на відповідачках ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які неправомірно проживають у належній їй кімнатах.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_11 (діє на підставі ордеру серії ОД №134945) та відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції надали до суду письмові заперечення від 19.09.2016 року (а.с.173-175), від 13.04.2017 року (а.с.226), згідно яких вважають, що акти обстеження від 22.12.2014 року та акти залиття від 08.01.2015 року не відповідають вимогам чинного законодавства, тому не є належними доказами. Заперечувала проти звіту ТОВ «АМК ТРАСТ» про незалежну оцінку розміру матеріального збитку №1507-31 від 31.07.2015 року, наданого позивачкою в обґрунтування розміру заявлених позовних вимог. Вважають, що даний звіт не є експертним висновком у розумінні положень ЦПК України, був складений особою оцінювачем ОСОБА_12, який не мав відповідної кваліфікації з визначення розміру збитків та визначення причин залиття. Тому і посилання судового експерта ОСОБА_13 на даний звіт №1507-31 від 31.07.2015 року вважають необґрунтованим та неправомірним. Вважають недопустимим посилання судового експерта при визначенні причин залиття та шкоди на акти КП ЖКС «Порто-Франківський», також експерт, посилаючись на звіт ТОВ «АМК ТРАСТ» №1507-31 від 31.07.2015 року, не перевірив розрахунок оцінювача та ціни вартості матеріалів, робіт, хоча мав таку можливість. Вважають, що розмір шкоди, заявлений позивачкою, належним чином не доведений. При цьому заперечували посилання представника ОСОБА_4 ОСОБА_10 стосовно того, що перешкоджають у доступі ОСОБА_4 до належної їй частині квартири. Зазначили, що у чоловіка ОСОБА_4 завжди був ключ від квартири та вони неодноразово відвідували квартиру, у минулому ОСОБА_4 здавала у найм належну їй частину спільної квартири. Вважають, що саме унаслідок неналежного утримання ОСОБА_4 своєї частини квартири відбулось залиття 08.01.2015 року та заперечували свою причетність до можливого залиття квартири №20 у даному випадку. Вважають вимогу ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення з них ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відшкодування шкоди у сумі 20 778 грн. внаслідок залиття санвузлу та кухні 22.12.2014 року, 03.01.2015 року та 06.07.2015 року безпідставною : не доведено належним чином розмір шкоди, крім того ОСОБА_3 не є власником квартири та тільки там проживає , відсутні докази її провини у залитті квартири, а тому притягнення її до відповідальності у якості солідарного відповідача є безпідставним. Заперечувала проти вимог щодо стягнення шкоди у розмірі 21 706, 00 грн. унаслідок залиття від 08.01.2015 року, зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть нести відповідальність за несправність інженерних мереж приміщення, що належить іншій особі, дану вимогу вважають безпідставною. Крім того також пояснила що вона в квартирі міняла всі сантехнічні труби вісім рок потому, тому з її вини не може бути залиття. Також вона отримувала припис від працівників ЖКС. Вважають, що відсутні докази нанесення відповідачами моральної шкоди позивачці. З урахування викладеного, просили відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з урахування пояснень осіб, які брали участь у справі, а також пояснень допитаних у минулих судових засідання свідків, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2003 року (а.с.9) є власником квартири №20 у будинку №5 по площі Катерининській у м. Одесі.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 12.06.2003 року на імя ОСОБА_9 (а.с.10-11), квартира позивачки знаходиться на третьому поверсі 4-х поверхового будинку, становить загальну площу 198, 6 кв.м., жила площа 138, 2 кв.м., складається з 5-ти жилих кімнат.

Власниками приміщень сусідньої поверхом вище квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі, яка розташована на 4-му поверсі будинку, є відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_2:

Відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2002 року на праві приватної власності належить кімната, площею 28,1 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5711132 від 06.12.2004 року (а.с.99).

Також на підставі договору купівлі продажу від 21.10.1998 року ОСОБА_2 належить 235/1000 частини квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 09.10.2015 року (а.с.96), ОСОБА_2 постійно проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, займає жилу площу 2 кімнати, 89, 14 кв.м.. Разом з нею мешкають та зареєстровані : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька); ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 (онук).

Згідно договору купівлі продажу від 15.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_15, зареєстрованого у реєстрі за №2050 (а.с.126), ОСОБА_4 є співвласником 336/1000 частини квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі, яка складається в цілому з семи кімнат, загальною площею 200, 2 кв.м., у тому числі житловою площею 144,2 кв.м.. Право власності було реєстровано 13.12.2002 року в КП «ОМБТІ та РОН» (запис 157 стр.69, кн..447пр.).

Згідно договору дарування від 16.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_15, зареєстрованого у реєстрі за №1140 (а.с.128), ОСОБА_4 прийняла у дар 230/1000 частини квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі, яка складається в цілому з семи кімнат, загальною площею 200, 2 кв.м., у тому числі житловою площею 144,2 кв.м.. Право власності було реєстровано 20.05.2012 року в КП «ОМБТІ та РОН» (запис 157 стр.68, кн..447пр.).

Отже, ОСОБА_4 є власником 566/1000 частин квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі. Судом також встановлено, що ОСОБА_4 у вказаній частині комунальної квартири на момент залиття не проживає, та ця частина квартири знаходиться в занедбаному стані.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.12.2014 року, 03.01.2015 року, 08.01.2015 року та 06.07.2015 року відбулися залиття квартири позивачки, про що складені відповідні акти (а.с.12, 14-16).

Згідно акту про залиття квартири №20 від 22.12.2014 року, складеного КП «ЖКС «Портофранківський» (а.с.12), ст.. майстром ділянки №2 ОСОБА_16, майстром ділянки №1 ОСОБА_17, майстром ділянки №2 ОСОБА_18 зазначено, що з квартири №21 сталося залиття санвузлу квартири позивачки (№20), причиною залиття вказано - відсутність гідроізоляції - в ванній кімнаті квартири №21, де в підлозі влаштовано зливний трап. Примикання підлоги ванної кімнати кв. 21 здійснено до гіспокартонних стін облицювальної плитки по периметру відсутній. Вказано, що у квартирі №20 обвисла стеля та є необхідність у заміні кріплень по периметру.

Згідно акту про залиття квартири №20 від 03.01.2015 року, складеного КП «ЖКС «Портофранківський» (а.с.14), ст. майстром ділянки №2 ОСОБА_16, майстром ділянки №2 ОСОБА_19, слюсарем сантехніком ОСОБА_20 зазначено, що 03.01.2015р. сталося залиття ванної кімнати позивачки (№20) з санвузла розташованої над нею квартири №21, внаслідок чого в квартирі №20 пошкоджено підвісну стелю ванної кімнати, яка відстала по периметру та провисла і потребує цілковитої заміни. Причиною залиття вказано незадовільне санітарно-технічне оснащення і неналежне користування мешканцями квартири №21 санвузлом, а саме самовільно обладнаний душ зі зливним люком у підлозі санвузлу без застосування гідроізоляційних матеріалів у стінах та підлозі приміщень, де розміщується санвузол, внаслідок чого замокають стіни і вода проникає в нижче розташовану кв. №20 до ванної кімнати.

Висновки та рекомендації комісії:

1.залиття квартири №20 сталося з вини мешканців квартири №21, частина якої належить на праві власності ОСОБА_2

2. в результаті залиття стеля ванної кімнати квартири №20 підлягає ремонту шляхом повної заміни підвісної натяжної складової.

3. винести черговий припис на адресу ОСОБА_21 про необхідність виконання гідроізоляційних робіт в приміщенні санвузла та належного сантехнічного оснащення систем водопостачання і каналізації в квартирі №21.

Згідно акту про залиття квартири №20 від 08.01.2015 року, складеного КП «ЖКС «Портофранківський» (а.с.15), ст.. майстром ділянки №1 ОСОБА_16, майстром ділянки №2 ОСОБА_19, слюсарем сантехніком ОСОБА_20, електрика ОСОБА_22 зазначено, що 08.01.2015 року сталося залиття спальної кімнати квартири позивачки (кімната №2 на плані квартири) з системи опалення в приміщенні квартири №21, внаслідок чого пошкоджено підвісну стелю кімнати, яка відстала та провисла і потребує цілковитої заміни; підмочені та стали непридатними шпалери на стінах і потребують заміни; відключено електропостачання квартири, оскільки підмочена і вийшла з ладу електропроводка, для заміни якої необхідно порушити штукатурку стіни та її цілісність.

Причиною залиття квартири №20 вказано незадовільний стан, неналежна експлуатація та несанкціоноване втручання мешканців квартири №21 до внутрішньо квартирної розводки системи центрального опалення, а саме - несанкціонований з порушенням сантехнічних умов і правил демонтаж (обрізання) радіатора та самовільне намагання відкрити крани, внаслідок чого кран було зірвано і гаряча вода з системи опалення проникла в квартиру позивачки.

При цьому комісія зазначила, що внаслідок залиття квартира №20 потребує заміни стелі та шпалер в спальній кімнаті, ремонту електропроводки та відновлення електропостачання квартири.

Згідно акту про залиття квартири №20 від 08.07.2015 року, складеного КП «ЖКС «Портофранківський» (а.с.16), ст.. майстром ділянки №1 ОСОБА_23, майстром ділянки ОСОБА_19, майстром ділянки ОСОБА_24 зазначено, що 06.07.2015 року сталося залиття кухні-столової в квартирі №20 з санвузла квартири №21, внаслідок чого в квартирі №20 пошкоджено підвісну стелю кухні, яка відстала по периметру та провисла, і потребує цілковитої заміни, а також проникнення води у лівому кутку кухні пошкодило стінку і шпалери. Причинною залиття вказано незадовільне санітарно-технічне оснащення і неналежне користування мешканцями квартири №21 санвузлом, а саме - самовільно обладнаний відкритий душ зі зливним люком в підлозі санвузла без застосування гідроізоляційних матеріалів у стінах та підлозі приміщення, де розміщується санвузол, внаслідок чого замокають стіни і вода проникає в нижче розташовану квартиру №20.

Комісія зазначила, що внаслідок залиття квартира №20 потребує ремонту шляхом повної заміни підвісної натяжної складової, а також потребують часткової заміни шпалери у лівому верхньому куті кухні.

З метою визначення розміру завданих збитків, 17.07.2015р. між ОСОБА_1 та TOB «АМК ТРАСТ» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №16857/14 від 29.08.2014р.) було укладено договір №1507-17 на проведення незалежної оцінки шкоди (а.с.17) та 23.07.2015р. згідно квитанції каси №400 ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_6» №11895312-1 позивачкою було оплачено за проведення оцінки 1600 грн. (а.с.19).

Згідно звіту №1507-31 про незалежну оцінку матеріального збитку, завданого власнику унаслідок залиття квартири, розташованої за адресою м. Одеса, площа Катерининська, 5, кв. 20, складеного 31.07.2015 року ТОВ «АМК ТРАСТ» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №16857/14 від 29.08.2014р.) (а.с.20-30), розмір матеріальної шкоди становить 42 484 (Сорок дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривень, в тому числі: шкода від залиття кімнати - 21706,00 грн., шкода від залиття кухні - 14605,00 грн., шкода від залиття санвузла - 6173,00 грн..

Згідно даних кошторисної документації «Ремонтно-відновлювальні роботи в квартирі №20 унаслідок залиття мешканцями вище розташованої квартири №21, розташованої за адресою м. Одеса, пл.. Катерининська, 5», складеної НВЦ «Екострой» (а.с.36-56), станом на 24.07.2015 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 46 535 грн..

У рамках даної цивільної справи ухвалою суду від 01.02.2016 року з клопотанням відповідачки ОСОБА_3 по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОНДІСЕ при Міністерстві Юстиції України, та на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи є пошкодження квартири №20 будинку №5 по площі Катерининській 5 в м. Одесі яка належить ОСОБА_1, повязані із залиттям (якщо є такі)?

2. Чи сталося залиття квартири №20 в будинку №5 по площі Катерининській 5 в м. Одесі з причин відсутності гідроізоляції в ванній кімнаті, незадовільного санітарно-технічного оснащення санвузлом та демонтажу радіатора в квартирі №21?

3. Якщо ні то встановити причину залиття 22.12.2014 року, 03.01.2015 року, 08.01.2015 року та 06.07.2015 року даної квартири ?

4. Якщо залиття даної квартири сталося з технічних причин, то встановити з яких саме?

5. встановити в результаті яких дій чи бездіяльності зі сторони мешканців квартири №21 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі за санітарно-технічним станом сталося залиття квартири №20 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі 22.12.2014 року, 03.01.2015 року та 08.01.2015 року?

6. встановити чи могла вплинути низька температура повітря 08.01.2015 року в сумісності з відсутністю скління в деяких приміщеннях квартири №21 в будинку №5 площі Катерининській в м. Одесі на технічний стан трубо опалювальних систем, чи могла низька температура привести до розморожування труб, що призвело до залиття квартири №20 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі?

7. встановити, чи могло статися залиття квартири №20 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі з провини власників суміжних квартир, які знаходяться на одному санітарно-технічному стояку з квартирою №20 та №21 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі?

8. встановити розмір матеріальних збитків внаслідок неодноразового залиття квартири №20 в будинку №5 на площі Катерининській в м. Одесі, яке сталося 22.12.2014 року, 03.01.2015 року та 08.01.2015 року?.

25 серпня 2016 року на адресу суду надійшов висновок №792/24 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №522/17687/15, складений 05.08.2016 року судовим експертом ОСОБА_13 (а.с.150-154).

Згідно висновку експерта від 05.08.2016 року, ознак та пошкоджень приміщень квартири №20 внаслідок залиття не встановлено. Зі слів власника квартири наслідки залиття квартири усунені шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт (а.с.151). Під час проведення натурного обстеження приміщень квартири №21 в будинку №5 по пл.. Катерининській у м. Одесі було встановлено, що технічний стан приміщень квартири є вкрай занедбаний з посиланням на фотокартки (додаток №1 до висновку (а.с.155-156). У приміщенні «3» - житлова кімнат, пл..16.1 кв.м., частково відсутнє скління у деревяному віконному блоці. У приміщеннях «3» - житлова пл..16.1 кв.м., «5» - житлова пл..20,8 кв.м., «13» туалет пл.13.5 кв.м. відключені (відрізані) обігрівальні прилади (металеві радіатори центрального теплопостачання), а в приміщенні «13» пл..13,5 кв.м. проведений новий обігрівальний прилад (алюмінієвий радіатор теплопостачання). Сантехнічні прилади у приміщеннях кухні та ванни знаходяться також у занедбаному стані (водорозподільні труби та шланги встановлені без жорсткого закріплення та фіксування, знаходяться у вільному доступі). Злив води у ванній кімнаті здійснюється у зливний люк вбудований у облицьованій керамічною плитою підлозі.

У звязку з тим, що експертиза проводилась із значним розривом у часі між залиттями (22.12.2014 року, 03.01.2015 року, 08.01.2015 року та 08.07.2015 року) і експертизою, що проводилась у даній справі, а також відсутністю на час проведення експертизи пошкоджень приміщень квартири №20 внаслідок залиття та відсутність протікань на момент обстеження, причини залиття квартири №20 були визначені експертом ОСОБА_13 за даними вищевикладених актів про залиття, складених працівниками КП «ЖКС «Портофранківський» від 22.12.2014 року, 03.01.2015 року, 08.01.2015 року та від 08.07.2015 року.

Згідно висновку експертизи №792/24 від 05.08.2016 року, визначити розмір матеріальних збитків внаслідок неодноразового залиття квартири №20 не надається можливим, так як на момент натурного обстеження приміщень квартири №20 було встановлено, що наслідки та сліди залиття усунуті шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

При цьому, експертом у висновку зроблені відсилання на дані Звіту №1507-31 про незалежну оцінку матеріального збитку, завданого власнику унаслідок залиття квартири, розташованої за адресою м. Одеса, площа Катерининська, 5, кв. 20, складеного 31.07.2015 року ТОВ «АМК ТРАСТ» (а.с.20-30), згідно якого розмір матеріальної шкоди склав 42 484 (Сорок дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривень. Згідно даних кошторисної документації «Ремонтно-відновлювальні роботи в квартирі №20 унаслідок залиття мешканцями вище розташованої квартири №21, розташованої за адресою м. Одеса, пл.. Катерининська, 5», складеної НВЦ «Екострой» станом на 24.07.2015 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 46 535 грн..

Вирішити питання 6 та 7, поставлені в ухвалі суду від 01.02.2016 року, також виявилось неможливим.

У судовому засіданні був допитаний та надав свої пояснення судовий експерт ОНДІСЕ при Міністерстві Юстиції України - ОСОБА_13, який пояснив, що він працює судовим експертом з 2013 року та підтримує наданий ним висновок від 05.08.2016 року. Зазначив, що усі питання, поставлені в ухвалі суду від 01.02.2016 року, відносяться до його спеціалізації, окрім 6-го питання, оскільки останнє є більш теоретичним. Також пояснив, що оскільки залиття квартири позивачки відбулись давно та на час огляду квартири позивачки наслідків залиттів вже не було, то експертне дослідження проводилось на підставі документів, наявних у матеріалах цивільної справи. Зазначив, що оглядав обидві квартири, до квартири №21 його впустила ОСОБА_3, у квартирі також був чоловік ОСОБА_4. В частині квартири, де мешкає ОСОБА_2, протікань не було, але усі комунікації були в хаотичному стані, не прикриті, не закріплені, тобто в незадовільному стані. Бачив, що в підлозі в санвузлі в ванній був встановлений зливний люк, підлога була декорована плиткою та в підлозі був отвір, через який вода стікала до каналізації. Також там був встановлений змішувач, з якого вода також стікала по полу в вказаний зливний люк, тобто під краном не було раковини. Дане експерт також встановив з фотокарток. Також було часткове відпадання плитки та була невелика ділянка без плитки. Питання щодо наявності гідроізоляції не досліджував та не виставляв рівень, щоб заміряти можливість затоплення, проте така гідроізоляція на полу повинна була бути. Судом питання, чи міг такий стан інженерних комунікацій привести до залиття не був поставлений, тому в цій частині експертом не досліджувалось. У частині квартири, належної ОСОБА_4, бачив, що в одному приміщенні був відрізаний радіатор та заглушений , туди його впустив чоловік ОСОБА_4 . Оглядав кімнату (вказати на плані яку саме не зміг), вона була у дуже занедбаному технічному стані, схожа на сарай: у вікнах відсутнє скління, були відрізані радіатори, захламлена дошками, замотані труби; оскільки мова йшла лише про опалювання, то досліджував ванну кімнату та кімнату, де була відрізана труба. Трубу не досліджував, а лише зафіксував, так щоб нічого не пошкодити. Експерт зазначив, що встановлені ним при огляді квартир обставини співпали з обставинами, встановленими в актах про залиття, тому він їх приймав до уваги. Зазначив, що залиття могли відбуватись саме унаслідок неналежного утримання відповідачами своїх кімнат квартири №21 та місць загального користування (кухня, ванна) . Оскільки на момент огляду квартири позивачки були відсутні наслідки залиття та не було пошкоджень, шкоду він не встановлював, а лише відмітив про наявність у матеріалах справи відповідного звіту про оцінку збитків, але визначати вартість завданих збитків на момент не дослідження не є можливим. Судова експертиза була виповнена у тому обсязі, у якому виявилось можливим її здійснити.

У судових засіданнях були допитані свідки: ОСОБА_16, ОСОБА_25.

ОСОБА_16 пояснив, що працює начальником ділянки №2 в КП «ЖКС «Фортофранківський» с 2011 року, до цього працював старшим майстром на ділянки №5. Пізніше відбулось обєднання двох ділянок №2 та №5 та після реорганізації стала ділянкою №2. На грудень 2014 року свідок працював старшим майстром ділянок №1 та №2. По даній справі свідок тричі виходив на огляд квартири №20 у звязку з залиттям та візуально оглядав: у квартирі №21 погана гідроізоляція та натяжна стеля була деформована внаслідок перших двох заливів (через протікання води з санвузла вище розташованого квартири). У квартирі №21 біля порогу при вході в санвузол були сліди переливу води з приміщення санвузла, а в місцях примикання по периметру санвузла були наявні тріщини та відсутній гідроізоляційний шов у місці зливу. Встановив відсутність гідроізоляції з того, що були тріщини на плитці, внизу плитки не було гідроізоляційного полотна у місці примикання вертикальної та горизонтальної плитки; ще був перелив води з порогу, оскільки біля двері не було бортика. ОСОБА_16 їх впустила хазяйка квартири ОСОБА_3, була присутня також її мати. Другого разу були присутні також два хлопця. Свідку пояснили, що в тій комунальній квартирі ніхто, окрім ОСОБА_2 не проживає, квартира була захламлена. В кімнаті, де була відсутня батарея, за зовнішніми ознаками ніхто не проживав та вона була відчинена. Залиття третього разу (08.01.2015 року) відбулось унаслідок прориву труби системи центрального опалення з кімнати квартири №21, унаслідок неналежного використання системи центрального опалення у місці підключення радіатора не було (відрізаний), а були лише вентиля та кран деформований. З цього крану протікало опалення (гаряча вода), що і призвело до затоплення. На запитання щодо можливості виникнення залиття третього разу унаслідок розмороження не зміг відповісти, свідок не памятає, яка тоді була температура повітря на той час. Між тим зазначив, що на той момент циркуляція води у стояку всього будинку була та слідів обмерзання не було виявлено. 08.01.2015 року в квартирі №20 бачив численні підтікання по периметру квартири і кухні, стен і стелі, шпалери відшарувалися, були сліди нечистої води (з опалювання) і тоді не працювала електрика, вибив автомат. 08.01.2015 року свідок встановив, що верхній кран у місці підключення був замотаний, зі слів відповідачки дізнався, що напередодні ввечері приходили сантехніки та намагались зупинити протікання; на підлозі ще були наявні залишки залиття, але вода вже не текла. Був замотаний кінцевік від крану ізоляційною стрічкою, на крані була встановлена заглушка, на момент огляду квартир опалювання вже було вимкнуто та свідок вважає, що протікання могли бути з крану. Свідок заперечував твердження відповідачки щодо залиття її з боку сусідів, оскільки на момент огляду не спостерігав ні мокрої плитки, ні слідів затоплення стіни в квартирі №21. На запитання представника відповідача пояснив, що розрив труби може бути унаслідок : удару, разморозки (але тоді усе б вирвало разом з краном) та внаслідок зовнішнього втручання. Свідок пояснив, що першого разу рекомендував відповідачці провести добру гідроізоляцію у ванній кімнаті та тимчасово не використовувати у якості душової; другого разу пояснив, що необхідно перекривати воду. Однак, 3-го разу вже не було з ким спілкуватись, відповідачка була запальна, висловлювалась нецензурно. Трубопроводи у квартирі ззовні по стіні були металопластикові, нового зразка, шланг під мийкою уже тоді потребував заміні та на ньому були нарости (затікання зі змішувача по шлангу утворюють накип від води). Свідок підтвердив свої підписи в актах про залиття квартири від 22.12.2014 року та від 08.01.2015 року, пояснив, що в акті від 03.01.2015 року він підписався замість начальника, а замість нього підписався майстер, однак усі обставини, викладені в актах, підтримав.

Свідок ОСОБА_25 пояснив, що залиття квартири ОСОБА_1 за адресою м. Одеса, площа Катерининська, 5 відбувались декілька разів, та його (наприкінці грудня 2014 року, та двічі у січні 2015 року та ще разу улітку 2015 року) викликали власники квартири злити воду зі стелі. Вказав, що перші два рази було залито санвузол позивачки, одного разу спальну кімнату та ще одного разу кухню. Першого разу у грудні 2014 року у санвузлі були підвісні стелі, та щоб злити воду - необхідно було зняти люстру, тоді вода була мильна. Стеля після зливу води провисала та була деформована. Під час залиття спальні вода була з опалення (тепла). Останнього разу була пошкоджена електрика (кімната та коридор залишись без світла) та свідок декілька днів намагався її відновити, однак безрезультатно. На запитання представника відповідача свідок пояснив, що не був присутній при самих залиттях, приїжджав у той же день, коли його викликали та лише зливав воду (кожного разу було не менше 5-7 відер).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов'язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом передбачено, що позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які, згідно зі ст. 3607 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що власниками квартири, розташованої поверхом вище від квартири позивачки і з якої відбулися залиття, є відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Факти залиття житлового приміщення позивачки квартири №20 підтверджуються відповідними актами від 22.12.2014 року, від 03.01.2015 року, 08.01.2015 року та 06.07.2015 року, якими зафіксовано залиття квартири позивачки із квартири відповідачів, та поясненнями свідків у судових засіданнях.

За змістом п. 2.3.6 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17 травня 2005 року (далі - Правила), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Доводи представника ОСОБА_4 про недопустимість в якості доказів вказаних вище актів, оскільки останні складені з порушенням вимог наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", суд вважає безпідставними з огляду на те, що невідповідність актів вимогам закону, не може свідчити про відсутність факту залиття квартири №20 за вказаною адресою та неможливість встановлення причин залиття цієї квартири.

Дійсно, акт від 22.12.2014 року був складений з порушенням Правил, але вказана обставина не спростовує обґрунтування позову та факту залиття, що саме з вини відповідачів була затоплена квартира позивачки.

Крім того, оцінюючи всі доказі в їх сукупності, а саме пояснення свідків, суд вважає, що доводи представників відповідачів не заслуговують на увагу. Відповідачі, заперечуючи проти доводів позивачки, не надали жодного належного доказу, який спростовує їх вину як власників квартири в завданні шкоди майну ОСОБА_1.

Навпаки, з матеріалів справи, за встановленими обставинами суд вбачає, що факт неодноразових залиттів квартири позивачки є доведеним та не спростований відповідачами належними та допустимими доказами.

Посилання відповідача на те, що одне з залиття приміщення (08.01.2015 року) могло відбутись унаслідок розмороження труби, спростовуються положення чинного законодавства стосовно того, що саме власник несе відповідальність за сантехнічне обладнання його житлового приміщення, належний його стан (зокрема стосується наявності скління у вікнах кімнат), іншими поясненнями свідків.

При цьому неналежне утримання відповідачкою ОСОБА_4 належної їй частині квартири №21 підтверджене матеріалами справи, а саме листом директора КП ЖКС «Порто-Франківський» №С-1882 від 20.01.2017 року (згідно якого встановлено часткова відсутність скління у квартирі, прилади опалення у кімнаті відсутні) (а.с.231), листом Департаменту міського господарства ОМР №С-2 від 31.01.2017 року (а.с.232), листом Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини ОМР №01-29/с-8 від 13.02.2017 року (а.с.233-234), поясненнями сторін та свідків.

Таким чином, відповідачами не спростовано доводів позивача про те, що майну позивачки унаслідок неодноразових залиттів кімнат квартири заподіяно шкоду з вини відповідачів, які неналежним чином виконували обов'язки щодо забезпечення належної експлуатації та утримання свого майна, що перебуває у їх власності, та ними не надано достатніх доказів, що шкоди завдано не з їх вини.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України встановлює, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом.

З аналізу положень п.п. 4, 6, 8 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою KM України від 8.10.1992 р. N 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Таким чином, постійне проживання, володіння та експлуатація помешкання створили для відповідачів певні зобов'язання щодо забезпечення його схоронності, належного догляду, справності всіх мереж та комунікацій. Виходячи з сукупного аналізу вищезазначених норм законодавства, саме власники квартири №21 у будинку №5 по площі Катеринінській у м. Одесі, зобов'язані забезпечувати належне використання та експлуатацію цього житла і наявного в ньому технічно - побутового обладнання, зобов'язані вжити усі належні заходи, аби запобігти створенню загрози оточуючим та їх майну. Відповідачі повинні були проводити це таким чином, щоб забезпечити безпечність свого майна та способів його використання для всіх оточуючих.

Утім, цього не було вчинено, оскільки самовільні дії, пов'язані із функціонуванням цього майна, спричинили виникнення негативних майнових наслідків для позивача та його сфери законних інтересів. Подібне тлумачення свідчить про наявність як винних дій відповідачів, що полягали у такий ситуації у протиправній бездіяльності, так і причинного зв'язку з такою їх поведінкою та негативними наслідками, що настали.

Отже, вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенні. Між тим, суд вважає, що відповідальність за завдані збитки мають нести саме співвласники квартири №21, з якої відбувались залиття, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 які згідно вимог чинного законодавства зобовязані утримати своє майно належним чином.

При цьому посилання відповідачки ОСОБА_4 щодо того, що на протязі тривало часу вона не мешкає у належних їй кімнатах квартири не звільняють її від обовязку належного утримання майна, власником якого вона є. Крім того, твердження відповідачки стосовно того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджають їй володіти та користуватись своїм майном належного підтвердження за розглядом справи не знайшли. З позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю ОСОБА_4 звернулась лише у січні 2017 року, рішення за ним судом не винесено, між тим залиття квартири позивачки відбувались набагато раніше. Тому звернення ОСОБА_4 до суду з відповідними позовом не спростовує наявності її вини у залитті 08.01.2015 року спальні позивачки внаслідок неналежного утримання ОСОБА_4 власного житла.

Крім того, вина ОСОБА_3 у залитті гарячою водою спальної кімнати позивачки, яке відбулося 08.01.2015 року з кімнати, належної ОСОБА_4, судом не встановлена та матеріалами справи не доведена, тобто підстав для стягнення з неї збитків на користь позивачки у суду не має.

Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За правилом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Так, за змістом ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Закріплений в ст. 59 ЦПК України принцип допустимості доказів визначає, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ» від 31.07.2015 року стосується визначення розміру завданого збитку, завданого власнику квартири позивачки, яка постраждала внаслідок залиття, тобто, містить інформацію, яка прямо стосується предмету доказування.

Згідно долучених до висновку документів, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ» має право проводити практичну діяльність з визначення оціночної вартості нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), згідно Сертифікату Фонду державного майна України № 16857/14 від 29 серпня 2014 року (а.с.60).

Оцінювач ОСОБА_12, який безпосередньо проводив дослідження по оцінці вартості розміру матеріального збитку, має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№6467 від 22.11.2008 року за напрямом оцінки майна : «Оцінка обєктів у матеріальній формі» та спеціалізаціями у межах напрямку: оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі експертна грошова оцінка земельних ділянок (а.с.57), посвідчення підвищення кваліфікації оцінювача МФ№111-ПК від 07.09.2014 року (а.с.58), внесений до Державного реєстру оцінювачів.

Суд вбачає, що складений ним звіт від 31.07.2015 року відповідає вимогам ст.. 4, 5, 6, 12, 15, 18, 22 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Обґрунтованих доводів щодо того, що оцінювачем було порушено методику чи порядок проведення дослідження суду не наведено. Крім того судовий експерт в судовому засіданні також посилався на даний звіт, який був проведений одразу після залиття.

З наведеного вбачається, що оцінка була проведена компетентним та уповноваженим на це суб'єктом, з дотриманням рекомендованої нормативною і методологічною літературою процедури, а тому відсутні підстави для висновку про те, що Товариства з обмеженою відповідальністю «АМК ТРАСТ» здійснило оцінку з порушенням порядку, встановленого законом та що вказаний звіт є недопустимим доказом.

Не заслуговують на увагу також доводи представника відповідачки про те, що вказаний у звіті характер та обсяг робіт не відповідає тим пошкодженням, які відображені в актах про залиття, оскільки ці доводи спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Між тим, заперечення відповідачів проти звіту не спростовують їх вини у завдані шкоди майну позивачки. Крім того, судовий експерт ОСОБА_13, надавши у судовому засіданні відповідні пояснення, підтвердив винність відповідачів у залиттях приміщень позивачки.

При цьому, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсний розмір заподіяного збитку є меншим, ніж вказано у висновку. Клопотань з боку відповідачів щодо призначення іншого експертного дослідженні суду не було подано.

Отже, оскільки позивач для підтвердження розміру шкоди надає звіт спеціаліста, а відповідачі, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надали ніяких доказів на його спростування і на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилилися від доведення обставин, на які посилались.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20 778 (двадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок, завдану майну позивачки унаслідок залиття 22.12.2014р, 03.01.2015р, 06.07.2015р. кухні та санвузла в квартирі ОСОБА_1. Також стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 706 (двадцять одну тисячу сімсот шість) гривень 00 копійок, завдану майну позивачки унаслідок залиття 08.01.2015 року спільної кімнати у квартирі ОСОБА_1.

Замовлення і оплата оціночного дослідження ТОВ «АМК ТРАСТ» відбулося у зв'язку необхідністю відновлення порушеного права позивача, а тому, з урахуванням ст. 22 ЦК України, суд включає грошову суму в розмірі 1600,00 грн., яка є оплатою за проведену оцінку, до сукупного розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та стягує її солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Позивачка також просила стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та ОСОБА_3І моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., посилаючись на те, що вона зазнала значних моральних страждань внаслідок неодноразового залиття її квартири, це призвело до нервового виснаження та зниження її імунітету, через пошкодження електропроводки і відсутність електропостачання, істотно було порушено усталений сімейно-побутовий уклад життя позивачки, суттєво порушені її життєво важливі усталені суспільні звязки, оскільки через стан квартири вона вимушена була відмовити в гостюванні багатьом друзям і рідним.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з урахуванням ступеню вини ОСОБА_4 як власника належної їй частини квартири №21, часткового підтвердження у судових засіданнях факту завдання моральної шкоди, що виражається в негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормально користуватись ним, порушення звичайного способу життя, та, керуючись принципами розумності і справедливості, характеру завданих моральних страждань позивачки, суд вважає, що на користь позивачки підлягає стягненню з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у сумі 2500 грн..

У частині вимог до ОСОБА_3 суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки судом не встановленого усіх складових для такої відповідальності.

У відповідності до вимог статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З матеріалів справи суд вбачає, що при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у загальному розмірі 745, 00 грн. (квитанція №12244403-1 від 26.08.2015 року (а.с.8).

З урахування наведених норм закону, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, а саме : вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за майнові вимоги у розмірі 207 (двісті сім) гривень 78 копійок; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за майнові вимоги у розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 06 копійок та за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 (чотирьох) гривень 00 копійок.

У задоволенні інших вимог суд відмовляє з причин їх необґрунтованості й безпідставності.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 23, 319, 322, 360, 541, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 10, 57, 60, 64, 79, 88 ч. 1, 179, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20 778 (двадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 706 (двадцять одну тисячу сімсот шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті незалежної оцінки розміру шкоду у 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за майнові вимоги у розмірі 207 (двісті сім) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за майнові вимоги у розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 06 копійок та за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 (чотирьох) гривень 00 копійок.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домусчі Л.В.

17.05.2017