_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2326/17
Провадження № 2/520/6795/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

06.03.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір дарування від 29.11.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5; скасувати рішення приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32606346 від 29.11.2016 року щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1; стягнути судовий збір.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3; заборонити реєструвати декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації обєкта, а також заборонити проводити реконструкцію, укладати будь-які договори на проведення реконструкції, а також заборонити будь-яким особам та організаціям проводити реконструкцію квартири АДРЕСА_1. Мотивуючи заяву тим, що з 2012 року позивач намагається захистити свої права та зупинити незаконне будівництво, яке ведеться відповідачами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості досвідів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З дослідженої судом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Судом досліджено надані стороною позивача на виконання положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» письмові докази, а саме: фото таблиці, договір дарування від 15.10.2002 року та договір дарування від 29.11.2016 року, витяг з висновку експерта № 40/14 від 12.12.2014 року, технічний паспорт.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що предмет даної справи стосується, зокрема, дійсності договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 29.11.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, суддя приходить до висновку, про можливість накладення арешту на квартиру до вирішення по суті.

При цьому суд зазначає, що вимога позивача про заборону вчинення певних дій не підлягає задоволенню, так як стосується вирішення частини заявлених позовних вимог, а також сформульовано нечітко та некоректно.

У звязку із чим, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101. до вирішення спору по суті.

В іншій частині, - відмовити.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.