Справа № 751/8507/15-ц Провадження № 22-ц/795/3/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Овсієнко Ю. К. Доповідач - Боброва І. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника відповідача-позивача ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

- третя особа на стороні позивача ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року ОСОБА_7 звернувся з позовом, в якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1 та зобовязати відповідача ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні зазначеною квартирою шляхом передачі йому ключів від дверей квартири, мотивуючи позовні вимоги тим, що він зареєстрований в спірній квартирі, постійно мешкав в ній до травня 2015 року, а 12 травня 2015 року його звідти вигнав новий чоловік відповідача. Потрапити в квартиру він не зміг через те, що замки на вхідних дверях були змінені відповідачкою.

В жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій просила захистити її право на квартиру АДРЕСА_2, а саме: визнати відповідача ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_7 в жовтні 2013 року виїхав разом зі всіма речами до іншої жінки, де і проживає, спроб повернутися жити до спірного житла відповідач не робив.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_7 відмовлено повністю. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою № 2 в будинку № 3 по провулку Стахановців в м. Чернігів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так, заявник вказує, що судом не враховано письмових доказів, які підтверджують факт його проживання та користування спірним житлом. Не взято до уваги пояснення третьої особи - сина ОСОБА_5, який вказав, що заявник проживав в спірному приміщенні до листопада 2014 року. Не проаналізовано покази свідків, які плутались в своїх поясненнях щодо проживання заявника в спірному житлі. Не врахований факт звернення ОСОБА_5 з позовом про його виселення в 2014 році та факт доставки йому поштою в 2015 році періодичних видань та особистої кореспонденції. Тобто, на думку заявника, рішення суду ухвалено на припущеннях.

Представник відповідача-позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, надавши усні та письмові заперечення.

Позивач-відповідач в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 13.09.2017 SMS повідомлення (а.с.161).

Третя особа в судове засідання не зявилася. Про час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 15.09.2017 поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, цивільної справи №751/3153/14, адміністративної справи №751/6708/013п, матеріалів перевірки Чернігівського МВ УМВС №11255, 10177, 2732, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеній нормі права не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_7 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, районний суд керувався положеннями ч.2 ст.405 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_7 не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з квітня 2014 року.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх внаслідок не доведення обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України є підставою для повного скасування рішення суду.

Судом по справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1998 року № 98/070 ОСОБА_9 в цілому належить квартира АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою КП «Чернігівське МБТІ» від 09.09.2015 № 2829 (а.с. 82).

З копії свідоцтва про право власності інд. № 36184025 вбачається, що ОСОБА_10 належить в цілому на праві приватної власності земельна ділянка 3 по провулку Стахановців в м. Чернігові, площею 0,0237 га, кадастровий номер: :02:036:0572 (а.с. 81).

03 червня 1999 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2005 року (а.с. 14).

З копії довідки КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 4799 від 21.09.2015 вбачається, що ОСОБА_5 проживає і постійно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Склад сімї: ОСОБА_5 власник/наймач, ОСОБА_8 син, ОСОБА_11 дочка, ОСОБА_7 колишній чоловік (а.с. 36).

Відповідно до акту від 11.03.2014 ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_4 зареєстрований і проживає з 24.06.1999 по теперішній час (а.с. 16). Акт підписано мешканцями квартир № 4 та 7 будинку № 3 по провулку Стаханівців в м. Чернігові ОСОБА_12 та ОСОБА_13, в присутності майстра Дільниці з обслуговування житлового фонду КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позовній заяві ОСОБА_5 посилається на те, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному житловому приміщенні з жовтня 2013 року, коли разом з речами виїхав до іншої жінки, де і проживає на даний час.

Проте, як встановлено апеляційним судом, 03.04.2014 ОСОБА_5 зверталась до ОСОБА_7 з позовом про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР. Судова повістка на імя ОСОБА_7 була вручена останньому особисто за адресою спірного житлового приміщення поштарем 16.04.2014 (а.с.16 цивільної справи №751/3153/14). В подальшому, ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.05.2014 дана позовна заява була залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (а.с.23 цивільної справи №751/3153/14).

Відповідно до листа Чернігівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 01.12.2015 №8/Х-747, протягом першого кварталу 2015 року за адресою провулок Стаханівців, 3/2 на імя ОСОБА_7 доставлялася газета «Сімейна газета» (а.с.102).

15 травня 2015 року ОСОБА_7 звертався до правоохоронних органів з приводу того, що ОСОБА_5 перешкоджає йому у користуванні житловим приміщенням.

Сторона відповідача-позивача не заперечувала того факту, що в травні 2015 року замки на вхідних дверях спірної квартири були замінені через протиправну поведінку ОСОБА_7 Комплект ключів від нових замків останньому не надавався.

Свідок ОСОБА_14 стверджував, що ОСОБА_7 проживав у спірній квартирі до квітня-травня 2015 року.

Витребувані та досліджені судом матеріали адміністративної справи №751/6708/013п, матеріали перевірки Чернігівського МВ УМВС №11255, 10177, 2732 свідчать про те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в період з 2013-2015 років виникали конфлікти.

Зазначені вище докази спростовують твердження відповідача - позивача ОСОБА_5 щодо не проживання ОСОБА_7 в спірній квартирі з жовтня 2013 року без поважних причин, та підтверджують доводи ОСОБА_7 з приводу заявлених ним позовних вимог.

На вказані докази суд першої інстанції уваги не звернув, не надавши їм будь-якої правової оцінки.

До наданих ОСОБА_5 доказів, зокрема, акту від 28.09.2015 (а.с.62), а також до показань свідків ОСОБА_15 (чоловіка відповідачки), ОСОБА_16 (племінниці відповідачки) та ОСОБА_17 колегія суддів відноситься критично, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам. Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не змогли впевнено вказати часу не проживання ОСОБА_7 в спірній квартирі.

Факт, перебування ОСОБА_7 у розшуку з 13.08.2014 по 01.09.2014 (а.с.93) на встановлені судом апеляційної інстанції обставини не впливає. Як пояснював позивач, він в цей час був відсутній у місті через відрядження до м. Києва.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_7 щодо наявності перешкод у користуванні спірною квартирою, а відповідачем ОСОБА_5 не надано ґрунтовних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та на спростування доводів первісної позовної заяви, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_7 та його задоволення в повному обсязі, а також про відмову в позові ОСОБА_5

Також, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції (а.с.1) та апеляційної інстанції (а.с.142,162) у розмірі 1047,48 грн.

Керуючись ст.88, 303, 307, 309 ч.1 п.4, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_5.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_7 в користуванні квартирою № 2 будинку № 3 по провулку Стахановців в місті Чернігові шляхом передачі ОСОБА_7 ключів від квартири АДРЕСА_5.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 судовий збір в сумі 803 грн. 88 коп. за розгляд справи в апеляційній інстанції та 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, а всього 1047 грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: