АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 657/2064/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/1390/17
Головуючий в І інстанції Ковальчук О.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПавловської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року первісний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано ОСОБА_5 такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю з жовтня місяця 1995 року по травень 2005 року, та з 17.10.2006 року по травень 2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Зеленопілля Гурівського району Калінінградської області, Росії, мешканки АДРЕСА_1 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем с. Жовтневе Нововолинського району Волинської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1. В решті зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з даним рішенням не погоджується і вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Також зазначає, що з 15.11.2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно придбали будинок розташований по АДРЕСА_1. Половину грошей за будинок було виплачено ОСОБА_6, а другу половину грошей за будинок було сплачено з особистих грошей ОСОБА_5, які за її проханням фізично із рук в руки передавав ОСОБА_6 продавцю будинку. Крім того, жоден свідок по справі не сказав, що ОСОБА_5 не проживала з ОСОБА_6 на момент укладання договору купівлі- продажу будинку, а саме станом на 15.11.2005 року. Враховуючи наведене, не зрозуміло з яких підстав суд першої інстанції встановив факт не проживання в період з травня 2005 року по жовтень 2006 року ОСОБА_5 з ОСОБА_6 На підставі чого, просила суд рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, зустрічний позов задовольнити. Встановити факт проживання однією сім'єю з жовтня місяця 1995 року по 17 травня 2014 року в тому числі станом на 15.11.2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Визнати ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 співвласниками будинку АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_5 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 та її представниця ОСОБА_8, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та його представниця ОСОБА_9, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.11.2005 року, зареєстрованого 15.11.2005 року та посвідченого нотаріусом державної нотаріальної контори Омельчук І.В. за реєстровим номером №3227, ОСОБА_6 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

17.10.2006 року ОСОБА_6 зареєстрував у зазначеному будинку свою співмешканку ОСОБА_5, що підтверджено будинковою книгою.

З травня 2014 року ОСОБА_5 перестала спільно проживати з ОСОБА_6 та залишила будинок по АДРЕСА_1.

Даний факт в суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12, які повідомили, що ОСОБА_13 вже майже два роки не проживає в будинку з ОСОБА_6

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника, втрачає право користування цим житлом у разі відсутності за місцем проживання понад один рік.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.

З матеріалів справи вбачається, що з травня 2014 року ОСОБА_5 у зазначеному будинку не проживає без поважних причин, а отже це дає підстави вважати, що вона дійсно не проживає з позивачем в будинку понад встановлений законом річний термін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_5 втратила право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Також матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проживали разом без реєстрації шлюбу з жовтня 1995 року припинили спільне проживання у травні 2005 року через конфлікти, які виникали між ними. Знову вони стали проживати разом у жовтні 2006 року. Ці обставини підтвердили допитані судом першої інстанції свідки. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції , який встановив факт спільного проживання сторін саме у зазначених часових межах. Переконливих доказів, які б спростовували цей висновок суду апелянткою та її представником не надано. Посилання, апелянтки на показання свідків, які на її думку, свідчать на її користь, колегія відхиляє, оскільки в ході їх перевірки вони свого підтвердження не знайшли, оскільки жоден із свідків прямо не підтвердив факт спільного проживання сторін у часових межах, на які посилається апелянтка, а інших доказів ОСОБА_5 суду не надала.

Оскільки ОСОБА_5 не було доведено суду фактів, які б свідчили про придбання спірного будинку за спільні кошти, чи під час спільного проживання сторін та ведення ними спільного господарства, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції і в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і в частині визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко