Провадження № 22ц/790/2118/17 Головуючий 1-ї інстанції - Труханович В.В.
Справа № 2012/5642/2012 Доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Малінської С.М., Карімової Л.В.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року по справі за поданням старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ізотова Павла Петровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

27 січня 2017 року старший державний виконавець Ізотов П.П. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування доводів подання зазначив, що на примусовому виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження №46287131 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 81685 грн. 50 коп.

За адресою місця проживання державним виконавцем здійснювалися виходи з метою опису майна, проте здійснити виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки державному виконавцю було відмовлено у безперешкодному доступі до приміщень.

Державний виконавець вказує, що на час звернення до суду існують обставини, що роблять виконання рішення суду неможливим, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним поданням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ізотова П.П. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 задоволено. Дозволено старшому державному виконавцю Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ізотову П.П. примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що на примусовому виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ перебуває виконавче провадження №46287131 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова №2012/5642/2012 від 29 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у розмірі 79843 грн. та витрат у розмірі 50% вартості експертизи у сумі 1842 грн. 50 коп., а всього 81685 грн. 50 коп.

29 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за номером Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 46287131, яка була отримана боржником.

В добровільному порядку рішення суду боржником не виконано.

З метою встановлення наявності рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_1 та джерел отримання доходів, державним виконавцем у лютому 2015 року було направлено відповідні запити, з яких вбачається, що у боржника відсутні рахунки в банківських установах, відомості про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - відсутні.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України відомості про осіб - боржників, які отримують пенсії, відсутні, а також відомості про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, відомості про останнє місце роботи не знайдено.

З довідки БД «АМТ» вбачається, що транспортні засобі за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 123,8 кв.м, житловою площею 65,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, реєстровий №4-750 від 26 жовтня 2011 року.

09 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

12 січня 2016 року, 18 лютого 2016 року та 28 березня 2016 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою місця проживання боржника ОСОБА_1, а саме АДРЕСА_1, однак двері ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії з опису майна боржника не виявилося можливим, про що було складено відповідні акти.

12 січня 2017 року державним виконавцем було здійснено четвертий вихід у присутності стягувача ОСОБА_3 за адресою місця проживання боржника. Боржник ОСОБА_1 був присутній за вказаною адресою, однак надати доступ до житла для проведення виконавчих дій з опису майна відмовився, про що складено відповідний акт. Від підпису в акті ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено державним виконавцем та стягувачем.

З довідки Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова від 06 лютого 2017 року за вих. № 332 вбачається, що з листопада 2016 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки у банківських установах, не має зареєстрованих транспортних засобів, пенсію не отримує, офіційного доходу згідно даних податкової служби не має, однак на праві приватної власності йому належить частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1, доступ до якого боржник відмовляється надавати державному виконавцю для опису майна, у зв'язку з чим існує необхідність у примусовому проникненні до житла.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України та п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ч.1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій.

Державному виконавцю слід довести, що житло належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

У відповідності до пунктів 6, 9 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що державний виконавець будь-яким способом повідомляв боржника про призначення часу і дати проведення виконавчих дій чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій саме 12 січня 2016 року, 18 лютого 2016 року, 28 березня 2016 року та 12 січня 2017 року. Встановлений в актах факт про те, що при здійсненні виходу за адресою боржника потрапити до квартири не виявилось можливим, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій боржником, оскільки на вказану дату боржник також не був повідомлений про проведення виконавчих дій та необхідності забезпечення доступу до квартири в зазначений час.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до житла, що належить боржнику, не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту нерухомого майна, останній чинив цьому перешкоди та не надавала доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, а тому в задоволенні подання про примусове проникнення до житла слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішення було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням вимог процесуального закону, що є підставою для її скасування та постановлення нової ухвали з цього питання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року скасувати.

У задоволені поданням старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Ізотова Павла Петровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий:

Судді -