Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/846/16-ц

Провадження №2/377/22/17

16 лютого 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарях Ахутіній А.А., Щуковській А.М.,

з участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся позивач, в якій просить відібрати у матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_6 є матірю малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.12.2016 року № 1 відповідач є одинокою матірю відносно дочки ОСОБА_8. Сімя ОСОБА_4 перебувала в полі зору в службі у справах дітей та сімї, міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з 2006 року через зловживання матірю алкогольними напоями. З 25.12.2013 року по 30.01.2015 року ОСОБА_6 була влаштована під опіку бабусі ОСОБА_9 через перебування ОСОБА_4, відповідача, у місцях позбавлення волі. У 2014 році відповідач повернулася з місць позбавлення волі, влаштувалась на роботу, пообіцяла, що стане на шлях виправлення, буде дбати про своїх дітей, займатися їх вихованням та розвитком. Проте своїх обіцянок не дотрималась- продовжувала вживати спиртні напої, вести аморальний спосіб життя. Проживаючи в одній квартирі з бабусею дітей ОСОБА_9, онуки були захищені та забезпечені всім необхідним, тому що бабуся дбала про їх добробут. У квітні 2016 року мати відповідача ОСОБА_9 звернулася до центру соціальних служб з проханням тримати у полі зору сімю дочки ОСОБА_4, оскільки вона тяжко хвора і стан її здоровя не дозволяє доглядати за онуками, а сама вона потребує стороннього догляду і вимушена переїхати до квартири свого співмешканця. З метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 27 квітня 2016 року питання стану сімї ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. За рішенням комісії відповідачеві було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів недбалого батьківства по відношенню до дочки та сина, попереджено про те, що у разі безвідповідальності буде порушено питання про відібрання дітей. Для вирішення даних завдань матір було запрошено на тренінги, круглі столи, зустріч з питань усвідомленого батьківства. Жодного заходу ОСОБА_4 не відвідала. Навчанням дітей не цікавилась, жодні батьківські збори не відвідувала. Дізнавшись про те, що ОСОБА_4 не дбає про їх спільного сина ОСОБА_7, його батько виявив бажання забрати дитину до себе із 29.09.2016 року ОСОБА_7 мешкає з батьком та бабусею в м. Чернігові. ОСОБА_6 разом з матірю проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. За період з 01.09.2016 року по 10.11.2016 року ОСОБА_6 має 60 пропусків уроків, більша частина з них без поважних причин. ОСОБА_4 не проявляє заінтересованості в подальшій долі дочки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному у її віці для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має таку можливість. ОСОБА_6 має діагноз хронічний пієлонефрит, за рекомендаціями лікарів дівчинка повинна мати дієтичне харчування, профілактичне лікування та належний догляд. Але мати належним чином не лікує дочку і тому захворювання з гострого перейшло в хронічне. З метою недопущення трагічних наслідків, повязаних із життям та здоровям дівчини на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради від 15.11.2016 року № 540 «Про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5» із 05.12.2016 року ОСОБА_6 відібрана від матері та поміщена до Державного закладу «Спеціалізована медико- санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоровя України».

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини, зловживання відповідачем алкогольними напоями, неналежне виховання і утримання дочки, що загрожує її здоровю.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. ОСОБА_1 пояснила, що відповідач ОСОБА_4 безвідповідально ставиться до своїх обовязків відносно малолітньої дитини ОСОБА_6. Вона не цікавиться навчанням дочки, навчальний рівень дівчинки низький, вона в другому класі не знає всіх букв алфавіту, не вміє читати відповідно до свого віку, відповідач безпідставно не відправляла дочку до навчального закладу, внаслідок чого ОСОБА_6 має 80 пропусків уроків без поважних причин за період з 01.09.2016 року по 05.12.2016 року. ОСОБА_4 не готує дитину до самостійного життя, дівчинка не може самостійно вдягатися, тримати ложку. ОСОБА_6 має діагноз хронічний пієлонефрит, захворювання сечового міхура, енурез. У квітні 2016 року дівчинка мала гострий пієлонефрит, однак, ОСОБА_4 неналежним чином лікувала дочку, не дотримувалась рекомендацій лікарів, тому захворювання з гострого перейшло в хронічне. Після повернення відповідача у 2014 році з місць позбавлення волі їй було надано шанс та повернуто дітей, але вона цим шансом не скористалася, всі заходи профілактики та попередження, що приймалися до відповідача, не дали позитивних результатів. Поведінка відповідача є асоціальна, що призводить до наявності небезпеки для виховання ОСОБА_6, її розвитку, загрози життю та здоровю дитини.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник позов не визнали. Відповідач суду пояснила, що дійсно її дочка у вересні жовтні 2016 року пропускала уроки без поважних причин, проте вона вважала, що спочатку дитину треба вилікувати, а потім йти до школи. Оскільки лікування дочки в ДЗ «СМСЧ № 5» не дало позитивних результатів, то вона вирішила її обстежити в дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит». Декілька разів вона була з дочкою в цій лікарні, проте обстеження закінчено не було, тому і лікування їй не призначено. Вона не зловживає спиртними напоями, але може вживати пиво. Не дивлячись на те, що вона не працює, в утриманні дитини допомагає її біологічний батько ОСОБА_10, який в подальшому має намір встановити батьківство. В подальшому вона гарантує приділяти увагу вихованню, здоровю та навчанню дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є завідуючою дитячим відділенням ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Дочка відповідача ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні в 2016 році чотири рази. Перший раз вона перебувала на стаціонарному лікуванні в квітні 2016 році в звязку з захворюванням нирок гострий пієлонефрит та інфекцією сечовивідних шляхів. В квітні вона отримала лікування в повному обсязі. Другий раз вона поступила на стаціонарне лікування в дитяче відділення 07.10.2016 року за направленням дільничного педіатра. При цьому за декілька днів до того, як поступила дочка відповідача у стаціонарне відділення, їй зателефонувала дільничний педіатр та повідомила, що у ОСОБА_6 висока температура і її терміново треба госпіталізувати, проте відповідач привела дочку в лікарню лише через декілька днів. При обстеженні ОСОБА_6 було встановлено діагноз хронічний пієлонефрит. Дитину поклали на стаціонарне лікування одну, а відповідачеві було запропоновано приходити та провідувати дівчинку і забезпечити дієтичне збалансоване харчування, яке їй необхідне при такому захворюванні, оскільки на той час в лікарні пацієнти не забезпечувались харчуванням. Проте, відповідач не готувала дитині дієтичне харчування, а приносила лише їжу швидкого приготування. Після того, як дівчинка отримала курс антибіотикотерапії, 18.10.2016 року вона була виписана з покращенням, проте запропоновано відповідачеві зявитися 20.10.2016 року до дільничного педіатра для продовження амбулаторного лікування дівчинки і здачі аналізів. Але відповідач за подальшими рекомендаціями лікування до педіатра не зявилась, не зявилась вона і в дитяче відділення за довідкою в школу та випискою з історії хвороби. Лише 31.10.2016 року дівчинку привів до педіатра біологічний батько за довідкою в школу та повідомив, що вони їздили на обстеження в дитячу спеціалізовану лікарню «Охматдит». 05 грудня 2016 року в дитяче відділення було доставлено знову ОСОБА_6 за направленням соціальних служб. Дитина поступила в дитяче відділення з хронічним пієлонефритом, при цьому в неї вже відбувалося нетримання сечі вдень та вночі. Це все було результатом того, що відповідач не закінчила курс лікування дитини, а фактично його перервала. Ця хвороба потребує довготривалого медикаментозного лікування, а якщо дитину будуть супроводжувати стреси, то вилікуватись буде дуже складно. Слід зазначити, що у дитини, крім наявності хронічного захворювання, було виявлено дефіцит ваги, що вказувало на недостатність отримання нею харчування. За час перебування дитини в грудні 2016 року в медичному закладі, коли пацієнти вже забезпечувались харчуванням, дівчинка набрала 2 кг. Все це свідчить про те, що відповідач не займалась здоровям дочки. Протягом часу перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні відповідач приходила до неї майже щодня, проте спілкування відбувалося лише протягом 15-20 хвилин, більше вона не виявляла бажання знаходитись разом з нею. Після того, як дівчинка пройшла повний курс лікування, вона була виписана, стан її здоровя був задовільний, але дівчинці рекомендовано періодично приймати ліки, щоб не допустити загострення хвороби. Виходячи з того, що відповідач не дбала про здоровя дівчинки, то вважає, що в подальшому мати не зможе забезпечити належне лікування своєї дочки.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює заступником директора комунального підприємства «Центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді». В 2011 році сімя ОСОБА_4 була взята під соціальний супровід в звязку з наркозалежністю ОСОБА_4 та перебувала під вказаним супроводом до 14.02.2014 року. На той час вона перебувала на обліку у лікаря-нарколога ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». За три роки перебування під соціальним супроводом комісією продовжувався цей строк тричі. Однією з причин цього було вчинення нею злочину та відбування покарання в місцях позбавлення волі. Після повернення відповідача з місць позбавлення волі вона влаштувалась на роботу, проте продовжувала вести аморальний спосіб життя, вживати спиртні напої, вихованням та розвитком дочки не займалась. 25.04.2016 року соціальний супровід сімї ОСОБА_4 було поновлено з ініціативи ОСОБА_9, матері відповідача, з метою підтримки її онуків. Під час соціального супроводу проводились обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_6, за результатами яких, було встановлено, зокрема, що дитина не була забезпечена продуктами харчування. Коли дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з діагнозом: хронічний пієлонефрит, період загострення, належними дієтичними продуктами харчування її забезпечували волонтери та депутати Славутицької міської ради Київської області, оскільки відповідач такими продуктами харчування дочку не забезпечувала. ОСОБА_4 не відправляла дитину до школу, не забезпечувала дитину дієтичним харчування, належним лікуванням та доглядом. Під час соціального супроводу з ОСОБА_4 проводилась профілактична робота, яка не дала бажаних результатів, заходи відповідач не відвідувала, рекомендацій соціальних працівників не виконувала. Така поведінка матері може привести до трагічних наслідків в сімї. Для попередження загрози здоровю дитини, органом опіки та піклування було прийнято рішення по вилучення дитини та поміщення до дитячого будинку «Центру захисту дітей».

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що працює соціальним педагогом в ЗОШ № 4, де навчається ОСОБА_6, дочка відповідача. У ОСОБА_6 багато пропусків уроків без поважних причин. З приводу пропусків уроків вона телефонувала відповідачу, але вона або не відповідала на телефонні дзвінки, або відповідала лише тоді, коли була в стані алкогольного спяніння, на батьківські збори відповідач не приходила. Домашні завдання ОСОБА_6 виконувались не систематично. Якщо порівняти дівчинку до того часу, коли її відібрали від матері і направили до дитячого будинку, і на даний час, то можна сказати, що це дві різні дитини, тому що у неї охайний одяг, зроблені домашні завдання, дівчинка навчилася сама їсти і тримати в руках вилку та ложку. Психологічний стан її також покращився, вона стала більш спокійною та впевненою.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона є класним керівником ОСОБА_6, яка навчається у другому класі ЗОШ № 4. Дитина була погано підготовлена до школи, за перший семестр 2016 року має 235 пропусків уроків, з них 80 - без поважних причин. Дитина приходила до школи з немитим волоссям, була незачесана, одяг мав неприємний запах, тому діти сторонилися її і не хотіли з нею спілкуватися. Мати дитини навчанням не цікавилась, на батьківські збори не зявлялась. Відповідач приходила до школи лише 01.09.2016 року на святкову лінійку, будучи в стані алкогольного спяніння. Домашні завдання готувались несистематично. На даний час, після того, як дитина була відібрана від матері, вона приходить в школу охайною з підготовленими уроками, тому стала впевненою і в неї зявились друзі в класі. Дитина стала спокійнішою і життєрадісною. Спостерігаються також і кращі зміни в її стані здоровя, оскільки до грудня 2016 року в неї були проблеми з нирками і сечовим міхуром, внаслідок чого вона декілька разів за урок виходила до туалету.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює директором дитячого будинку «Центр захисту дітей». ОСОБА_6 поступила у Центр захисту дітей 16 грудня 2016 року з ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», проте до 21 грудня 2016 року ще продовжувала лікування в цьому лікувальному закладі. При обстеженні дитини було виявлено, що вона відстає у навчанні, у неї несформовані найпростіші навички, не розвинена дрібна моторика, не може в 7 років держати ложку та вилку в руках. Вперше мати зявилась до дитини з запахом алкоголю 26 грудня 2016 року та була одягнена неохайно. Вона їй надала направлення для проходження медичного огляду для того, щоб отримати дозвіл на побачення з дитиною, але відповідач до цього часу не пройшла медичний огляд, посилаючись на те, що вона стояла на обліку у лікаря-нарклога за вживання наркотичних засобів, та у лікаря-психіатра за спробу самогубства, тому ці лікарі не підпишуть їй медогляд. За весь час перебування дитини у дитячому будинку відповідач була 5 разів, приносила деякий одяг, продукти харчування. Оскільки вона не пройшла медичний огляд, то було дозволено їй лише короткочасні зустрічі з дочкою. Відповідач не може забезпечити належний догляд за дівчинкою, не забезпечить їй належного розвитку, бо матері треба себе привести в належний стан. За місяць перебування у дитячому будинку дівчинка набрала 2 кг, стан її здоровя покращився, вона відвідує 4 гуртки.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що працює вихователькою в дитячому будинку «Центр захисту дітей». Фактично ОСОБА_6 перебуває в дитячому будинку з 21 грудня 2016 року, до цього часу вона перебувала в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України». Оскільки відповідач не пройшла медичний огляд, то спілкування дитини і матері відбуваються короткочасні. Мати за час перебуванні дівчинки у дитячому будинку приходила декілька разів, хоча дівчинка кожен день телефонує матері. Недбалий догляд відповідача привів до того, що дівчинка не вміла тримати ложку в руках, ручку, не могла сприймати завдань, відставала в навчанні, була замкнена. Сімя, в якій виховувалася ОСОБА_6, дала негативні наслідки для здоровя та розвитку дитини. На даний час стан здоровя, в тому числі і психологічний стан дитини, покращився, вона стала більш спокійнішою.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що працює в дитячому будинку «Центр захисту дітей» практичним психологом. З ОСОБА_6 вона почала працювати з дня її прибуття до дитячого будинку. У дитини спостерігалася педагогічна запущеність, значне відставання від однолітків, не знала деяких літер, виникали труднощі у виконанні домашніх завдань, не могла правильно тримати в руках ручку, столові прибори. Також вона була не звична до гігієнічних процедур, замкнута, тривожна, у неї не було друзів. Після влаштування до дитячого будинку у дитини присутні значні покращення, що полягають у появі друзів, у неї зявилась зацікавленість у спілкуванні, вона перестала усамітнюватись.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що працює медичною сестрою в дитячому будинку «Центр захисту дітей». 16.12.2016 року ОСОБА_6 влаштовано до дитячого будинку «Центр захисту дітей», проте до 21.12.2016 року вона ще перебувала на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ №5». ОСОБА_6 в дитячий будинок поступила з діагнозом: хронічний пієлонефрит, період стійкої ремісії, нейрогенний сечовий міхур, аденоїди. У дитини виявлено дефіцит ваги тіла, контактний дерматит в області статевих органів. В дитячому будинку вона продовжила лікування, призначене лікарем-педіатром. Також їй було призначено лікування лікарем-психіатром. ОСОБА_6 не мала навичок як тримати столові прибори в руках, в неї була погано розвинена дрібна моторика, вона швидко втомлювалась, була неуважною, непосидючою, відставала по шкільним предметам, не контактувала в групі однолітків. Дівчинка була емоційно-нестійкою, несамостійною, часто перебувала в стані тривоги. При емоційному перевантаженні у дитини присутнє дрібне сіпання рук та голови. Вона не впевнена, занижена самооцінка. За півтора місяці перебування в дитячому будинку дитина набрала вагу, почала адаптуватися, зявилась впевненість, почала дружити з однолітками, навчилась тримати ручку та столові прибори в руках.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він є біологічним батьком ОСОБА_6 і не проти визнання батьківства, але ОСОБА_4 не підтримувала його наміру. Він проживає окремо від відповідача, але на вихідні дні приїжджає до відповідача та дочки, у них з відповідачем дружні відносини, надає їм матеріальну допомогу. Відповідач спиртними напоями не зловживає, іноді вживає пиво. Йому відомо про стан здоровя дівчинки, тому він разом з відповідачем та дитиною їздив до в дитячу спеціалізовану лікарню «Охматдит» на консультацію та обстеження, але до кінця обстеження не вдалося пройти, бо був відсутній лікар, до якого вони були направлені на консультацію.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що він проживає однією сімєю з матірю відповідача ОСОБА_9 вже десять років. Приблизно з 2008 року по 2016 рік він проживав з матірю відповідача в одній квартирі з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2. За цей період відповідач за дітьми не доглядала, їх вихованням та утриманням не займалася, зловживала спиртними напоями, могла по декілька днів не зявлятися вдома. З весни 2016 року він з матірю відповідача проживають окремо від відповідача, оскільки її матір тяжко хвора і їй необхідний спокій, але все одно вони продовжували опікуватися дітьми. На даний час малолітній син відповідача проживає з своїм батьком в м.Чернігові. З нею з вересня 2016 року проживала лише дочка ОСОБА_8. Він та бабуся постійно спілкуються з класним керівником дівчинки, йому відомо, що дівчинка протягом вересня жовтня 2016 року пропустила без поважних причин багато уроків. Йому відомо також, що відповідач не піклувалася про стан здоровя дівчинки, дівчинка ходила в школу не причесана, не снідала, одягнена була не по сезону. Він неодноразово сам наполягав на тому, щоб відповідач показала дівчинку лікарям. Вважає, що дівчинці буде краще проживати в дитячому будинку, поки відповідач не виправиться, оскільки існує загроза здоровю дитини.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_19 і часто буває в квартирі, де на даний час проживає її брат та ОСОБА_9. Вона бачила як, на протязі останнього року малолітня ОСОБА_6, коли приходила до своєї бабусі ОСОБА_9 в гості, то була завжди голодна, неохайно одягнута, волосся було не розчесане. Дитина була замкнута, налякана. Відповідач ОСОБА_4 є безвідповідальною матірю, оскільки не піклується належним чином про своїх дітей, не займається їх вихованням, не турбується їх станом здоровя. Малолітня ОСОБА_6 завжди носила брудний одяг. З того часу, як дитину поміщено до дитячого будинку «Центр захисту дітей», вона змінилась в кращу сторону, а саме перестала бути замкнутою, має охайний вигляд.

Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матірю дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується її свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Батьком дитини ОСОБА_6 в свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_21(а. с. 6).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, виданого 06.12.2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, видно, що відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України (а. с. 7).

ОСОБА_4, відповідач, разом зі своєю дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджено довідкою КП ЖКЦ форми 3 від 14.11.2016 року (а. с. 8).

Згідно постанов Славутицького міського суду Київської області відповідач ОСОБА_4 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме: 21.11.2012 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 20.11.2013 року за ч. 3 ст. 178 КУпАП, 16.12.2016 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 110-114).

Крім того, відповідач вироком Славутицького міського суду Київської області від 06 червня 2012 року засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт(а.с. 115-116). Вироком Славутицького міського суду Київської області від 17 червня 2013 року ОСОБА_4 засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік(а.с. 117-119). Вироком Славутицького міського суду Київської області від 08 січня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки(а. с. 120-122).

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 648 від 25.12.2013 року в звязку із знаходженням ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі на підставі заяви ОСОБА_9, над ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, було встановлено опіку і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, призначено її опікуном (а. с. 11).

Після повернення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі на підставі її заяви від 21.01.2015 року, в якій вона зобовязалась належним чином займатися вихованням дочки, рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 42 від 27.01.2015 року припинено опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_6, звільнено ОСОБА_9 від обовязків опікуна, передано малолітню ОСОБА_6 на виховання матері ОСОБА_4 (а. с. 12, 109).

Згідно пояснень представника третьої особи, показань свідка ОСОБА_12 з відповідачем, після її звільнення з місць позбавлення волі, проводилися бесіди щодо недопущення негативної поведінки, необхідності зміни її відношення до виховання та утримання дитини, але це не дало позитивних результатів.

З наданого в судовому засіданні акту оцінки потреб дитини та її сімї (початкова оцінка) № 1-21/107 від 25.04.2016 року, складеного Центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, вбачається, що ОСОБА_4 не достатньо дбає про виховання, розвиток та утримання дітей, мало приділяє їм часу, вживає алкогольні напої, може залишити дітей без нагляду (а. с. 48-51).

Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради на засіданні 27 квітня 2016 року рекомендовано ОСОБА_4 бездоганно виконувати ст. 150 СК України, вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів батьківського недбальства, рекомендовано службі у справах дітей та сімї, центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді взяти сімю під контроль (а. с. 26).

Названою комісією на засіданні 06 жовтня 2016 року міському центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді рекомендовано здійснювати соціальний супровід сім'ї ОСОБА_4, на утриманні та вихованні якої перебувають малолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 27).

При обстеженні умов проживання дитини 31.10.2016 року комісією встановлено, що малолітня ОСОБА_6 проживає з матір'ю у трикімнатній квартирі з централізованим опаленням, електроводопостачанням, заборгованість за які станом на 01.10.2016 року становить 1546,98 гривень. На час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення, речі членів родини знаходились не на своїх місцях. Помешкання потребує вологого прибирання та косметичного ремонту. Свіжозвареної їжі не було. Присутній запах сечі. У діях матері вбачались ознаки порушень чинного законодавства з питань дитинства, оскільки утриманням, вихованням дитини вона належним чином не займається (а. с. 79).

При обстеженні умов проживання дитини 30.11.2016 року комісією встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження не відповідають загальноприйнятим нормам. У квартирі брудно, не прибрано, присутній запах сечі, не зроблене вологе прибирання, речі розкидані та лежать купами на ліжку та тумбочці. Дитина мала неохайний вигляд. Сімейна атмосфера не стабільна. Мати належним чином не доглядає за малолітньою дитиною, не дбає про фізичний та духовний стан дитини, її харчування та розвиток (а. с. 80).

Згідно характеристики з місця навчання малолітньої ОСОБА_6, остання є ученицею 2 класу Славутицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Славутицької міської ради Київської області. Навчається не в повну міру, потребує постійного контролю з боку вчителя та батьків, до уроків готується несистематично. За вересень-жовтень має багато пропусків, більша частина з них без поважних причин. Мати не цікавиться навчанням дитини та нехтує вихованням в сімї, не відвідує батьківських зборів, не спілкується з класним керівником (а. с. 21 на звороті).

З сімєю учениці ІНФОРМАЦІЯ_8, за результатами якої складено довідку про те, що мати не в повній мірі займається вихованням та навчанням дитини (а. с. 20).

Відповідно до інформаційного листа директора школи ОСОБА_22 ступенів № 4 від 15.02.2017 року учениця 2-Б класу ОСОБА_6 за період з 01.09.2016 року по 05.12.2016 року пропустила 235 уроків, з них 80- без поважних причин (а.с. 155).

Згідно наданих суду копій виписок з історії хвороби ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, наданих суду ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», вбачається, що ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ № 5» з 10.04.2016 року по 18.04.2016 року з діагнозом: інфекція статевих шляхів, гострий пієлонефрит, первинний, без порушення функції нирок; з 07.10.2016 року по 18.10.2016 року - з діагнозом: хронічний пієлонефрит, період загострення без порушення функції нирок, нейрогенний сечовий міхур; з 05.12.2016 року по 16.12.2016 року - з діагнозом: пієлонефрит, протирецидивне лікування, період нестійкої ремісії, з 16.12.2016 року по 21.12.2016 року - з діагнозом: ОРВІ, гіпертермічний синдром (а.с. 98-101).

Крім того, згідно інформаційного повідомлення директора центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді ОСОБА_23 30.09.2016 року ОСОБА_4 звернулась до прийомного відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з дочкою, за результатами огляду були встановлені діагнози: у матері підшкірна гематома шиї, а у дитини ОСОБА_6 садни по задній поверхні грудної клітки. За результатами медичного огляду ОСОБА_4 для встановлення факту вживання спиртних напоїв на газоаналізаторі «Трекер» у останньої виявлено вміст алкоголю в крові(а.с. 23 на зворотній ст.).

Як вбачається з пояснень відповідача, вказані тілесні ушкодження були нанесені їй та дитині її батьком, проте до Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області із заявою вона не зверталася.

Згідно повідомлення Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоровя України» від 28.10.2016 року ОСОБА_6 поступила в дитяче відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» 07.10.2016 року по направленню дільничного лікаря від 04.10.2016 року на госпіталізацію, вчасно мати дитину не привела. В процесі обстеження встановлено діагноз: хронічний пієлонефрит, період загострення. Станом дитини мати не цікавилась, дієтичним харчуванням дитина не була забезпечена. 14.10.2016 року мати без попереднього погодження з завідувачем відділення, черговим лікарем-педіатром, забрала дитину додому, лікування в повному обсязі дитина не отримала. За рекомендаціями в день виписки мати не зявилась, в призначений день на огляд до дільничного педіатра також не зявилась (а. с. 14).

Слід зазначити, що відповідачем не виконувались рекомендації лікаря, які були зазначені у виписках з історії хвороби її дочки ОСОБА_6.

Так, згідно виписки із історії хвороби № 1306/187 від 18.04.2016 року ОСОБА_6 було рекомендовано диспансерне спостереження у дільничного педіатра, протизапальна загальнозміцнююча терапія і контроль сечі(а.с. 99). Згідно виписки з історії хвороби № 3400/475 від 18.10.2016 року ОСОБА_6 рекомендовано продовжити лікування амбулаторно, зявитися до дільничного педіатра 20.10.2016 року, здати аналіз сечі 21.10.2016 року(а.с. 100).

Проте, згідно виписки з амбулаторної карти ОСОБА_6, копія якої знаходиться в матеріалах справи, після стаціонарного лікування в квітні 2016 року та жовтні 2016 року на амбулаторне лікування ОСОБА_6 звернулась 31.10.2016 року, призначене лікування не здійснювалось(а.с. 143-144).

Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, невиконання відповідачем ОСОБА_4 рекомендацій лікаря призвело до того, що захворювання її дитини - гострий пієлонефрит переросло в хронічний пієлонефрит.

Зазначені обставини не заперечувала і відповідач, посилаючись на те, що вона не продовжувала лікування дочки, бо не довіряла лікарям ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», а вирішила звернутися за медичною допомогою до дитячої лікарні «Охматдит».

Як вбачається з копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, консультативно-діагностичної поліклініки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України, 08.11.2016 року ОСОБА_4 дійсно зверталась 08 листопада 2016 року до цієї лікарні з дочкою та була на консультації у дитячого лікаря-уролога, який рекомендував звернутися до дитячого лікаря- гінеколога та лікаря-нефролога, після чого рекомендовано дообстеження в профілактичному нефрологічному чи урологічному відділенні з проведенням рентгенологічного обстеження для уточнення діагнозу та лікування. 08.11.2016 року та 09.11.2016 року відповідач разом з дочкою була на прийомі у дитячого гінеколога цієї лікарні, який після проведення певних обстежень та призначень рекомендував їй звернутися на повторний огляд через 14 днів. 17.11.2016 року відповідач була на прийомі у лікаря-уролога, який повторно рекомендував звернутися на консультацію до нефролога та провести дообстеження дитини в умовах стаціонарного відділення. Проте, 21.11.2016 року на рекомендовану консультацію відповідач з дитиною не зявилась до нефролога, 23.11.2016 року вона не зявилась на повторний огляд і до дитячого гінеколога, а також не забезпечила дообстеження дитини в умовах стаціонарного відділення Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України для уточнення діагнозу і призначення лікування(а.с. 139-152).

Таким чином, відповідач не виконуючи рекомендації лікарів ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та фактично перервавши призначене лікування її дочки, не забезпечила її альтернативним лікуванням, що призвело до поміщення ОСОБА_6 на стаціонарне лікування у дитяче відділення ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» в грудні 2016 року, де вона пройшла повний курс лікування та продовжила протирецедивне лікування в дитячому будинку «Центр захисту дітей».

Покращення стану здоровя після лікування, яке пройшла ОСОБА_6 в грудні 2016 року, перебуваючи в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та дитячому будинку, підтверджено показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_14.

З метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, недопущення загрози її життю та здоровю виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області від 15.11.2016 року № 540 прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини: ОСОБА_6 від відповідача та поміщення до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров'я України» (а. с. 25).

Згідно довідки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» від 01.02.2017 року ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у дільничого педіатра з діагнозами хронічний пієлонефрит, нейрогенний сечовий міхур (а. с.108 ).

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 590 від 14.12.2016 року малолітню дитину ОСОБА_6 влаштовано до дитячого будинку «Центр захисту дітей» з 16.12.2016 року, законним представником ОСОБА_6 призначено директора дитячого будинку «Центр захисту дітей» ОСОБА_15 (а. с. 47).

Згідно повідомлення директора дитячого будинку «Центр захисту дітей» ОСОБА_15 від 14.02.2017 року ОСОБА_4, мати, та біологічний батько ОСОБА_6 до цього часу не пройшли медичний огляд для відвідування дитячого будинку. З метою збереження родинних стосунків вони допускаються у заклад, спілкуються з дитиною у присутності третьої особи. У лютому вони приходили 05.02.2017 року та 13.02.2017 року, принесли солодощі, йогурт, фрукти. Але жодного розу вони не поцікавилися станом здоровя дитини. Мати і батько поінформовані, що у лютому дитина проходить повторний курс лікування. Бажання взяти участь у придбанні ліків, знайти для дитини апарат для подолання енурезу вони не виявили(а.с. 156).

В судовому засіданні представником органу опіки і піклування суду надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 21.12.2016 року № 619, згідно якого погоджено висновок про відібрання від матері малолітньої дитини ОСОБА_6 без позбавлення її батьківських прав (а. с. 45-46).

З побутової характеристики вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9. За даною адресою, станом на 01.01.2017 року, існує заборгованість за комунальними платежами у розмірі 5435,98 гривень. Зі слів сусідки ОСОБА_24 в квартирі № 89 інколи чутно голосні крики, скандали, збираються сторонні компанії (а. с. 76).

Відповідач ОСОБА_4 у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідками Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоровя України» від 01.02.2017 року (а. с. 102-103).

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Враховуючи положення ст. ст. 8-11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 ст.27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2 5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому із батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебувала під супроводом міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Славутицької міської ради Київської області з 06.10.2016 року за кодом проблеми «03» вживання алкогольних напоїв, з 25.04.2016 року послуги надавались за карткою обліку роботи з сімєю. За планом супроводу головним завданням для матері є вести здоровий спосіб життя, не вживати алкогольні напої, виховувати та утримувати своїх дітей, бути в усьому їм гідним прикладом як належить відповідальній матері. Робота з сімєю велася з 2006 року. За даний період діти перебували під опікою рідної бабусі, по причині перебування ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі. Після повернення з місць позбавлення волі мати стала на шлях виправлення, влаштувалась на роботу, обіцяла дбати про дітей, займатися їх вихованням та розвитком. Проте своїх обіцянок не дотрималась продовжувала вживати алкогольні напої, вести аморальний спосіб життя. З метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх дітей 02 квітня 2016 року питання сімї ОСОБА_4 було винесене на розгляд комісії з питань захисту прав дітей. За рішенням комісії матері було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів батьківського недбальства відносно своїх дітей, попереджено про те, що в разі безвідповідального батьківства буде порушено питання про відібрання дітей. Для вирішення даних завдань матір було запрошено на тренінги, круглі столи, зустрічі з питань усвідомлення батьківства. Жодного заходу ОСОБА_4 не відвідала. За інформацією соціального педагога ЗОШ № 4 навчанням дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідувала, в житті школи та класу участі не приймала. ОСОБА_25 має діагноз хронічний пієлонефрит, за рекомендаціями лікаря, дівчинка повинна мати дієтичне харчування, профілактичне лікування, належний догляд. ОСОБА_4 за інформацією завідуючої дитячим відділенням ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» ОСОБА_11 належно не доглядала за донькою і захворювання з гострого перейшло в хронічне (а.с. 22-23).

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

За змістом статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_26, ОСОБА_17 свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, що є підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не піклується про здоровя дитини, оскільки на підставі досліджених в судовому засіданні копій виписок з історії хвороби ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 з консультативно-діагностичної поліклініки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» видно, що відповідач не забезпечила належного лікування дитини, не виконувала рекомендацій лікарів та не зявлялась на призначені лікарями огляди і консультації для подальшого лікування, що призвело до тяжких наслідків і хвороба ОСОБА_6 з гострого пієлонефриту перейшла в хронічний пієлонефрит, нейрогенний сечовий міхур, енурез. Наявність вказаних захворювань у дитини негативно вплинула на її психологічний стан. Під час загострення хвороби вона не забезпечувала дитину дієтичним харчуванням, не здійснювала належний догляд за нею. Відповідач не залучила свою дитину до гуртків, хоча остання проявляла інтерес до них, про що повідомила відповідач в судовому засіданні, тим самим не забезпечила дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу. ОСОБА_4 не створює умови для отримання дочкою освіти, підтвердженням чого є 80 пропусків уроків без поважних причин ОСОБА_6 за період з 01.09.2016 року по 05.12.2016 року, вона не цікавилась навчанням дочки, оскільки показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтверджено, що навчальний рівень дівчинки низький, домашні завдання готувались несистематично, відповідач ігнорувала спілкування з класним керівником, не відвідувала батьківські збори. Показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_17 підтверджено, що у дитини спостерігалася педагогічна запущеність, значне відставання від однолітків, не знала деяких літер, виникали труднощі у виконанні домашніх завдань, не могла правильно тримати в руках ручку, столові прибори, також вона була не звична до гігієнічних процедур. Та обставина, що ОСОБА_4 до цього часу не пройшла медичний огляд для відвідування дитячого будинку і проведення часу з своєю дочкою, свідчить про те, що відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідач не працює і не має бажання офіційно працевлаштуватися на роботу, щоб самостійно утримувати свою дитину.

Зазначені обставини суд вважає винятковими обставинами в розумінні принципу 6 Декларації прав дитини, які дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обовязків відповідачем зі шкідливими наслідками для здоровя та морального розвитку дитини.

Доказів на спростування цих обставин відповідачем та її представником суду не надано. Доводи відповідача та її представника про те, що відповідач гарантує приділяти увагу вихованню та навчанню дитини, а також зобовязується лікувати дитину, суд вважає не переконливими, оскільки після вилучення дитини з сімї та поміщення до дитячого будинку мати дитини не пройшла необхідний медичний огляд для можливості спілкуватися з дитиною в необхідному обсязі, не працевлаштувалася на постійну роботу, не бере активну участь у вихованні дитини та її лікуванні.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно відібрати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, від її матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, без позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи те, що відповідач по відношенню до своєї дитини має статус одинокої матері, а також відсутність інших осіб, які виявили бажання про передання їм дитини, то суд приймає рішення про передання дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Таким чином, відібрання дитини від відповідача без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим засобом захисту прав дитини, і не позбавляє її можливості звернутися в суд із заявою про повернення дитини в тому разі, коли вона виправиться та відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини.

Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька, без позбавлення батьківських прав суд одночасно вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як зазначено у ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області від 15.02.2017 року № 1124 ОСОБА_4 перебуває на обліку в даному управлінні та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» було призначено допомогу як одинокій матері за період з 01.06.2009 року по 29.02.2009 року на дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 154).

Як пояснила в судовому засіданні відповідач, вона на даний час не працює і постійного доходу нема, проте біологічний батько ОСОБА_8 - ОСОБА_10 надає їй належну допомогу на її утримання та на утримання дитини.

Беручи до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини, нормальний стан здоровя відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, її працездатний вік, обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, наявність іншої малолітньої дитини, відсутність у відповідача постійного доходу, суд відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця.

За правилом п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, за вимоги немайнового характеру та майнового характеру в розмірах, передбачених ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяли на день подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Відібрати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, від її матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, без позбавлення її батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області для подальшого її влаштування.

Стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 09 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 1102,4 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 21 лютого 2017 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька