Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/5571/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Галянчук Н.М.
Провадження № 22-ц/778/2510/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

ОСОБА_2

При секретарі Фесенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Садового товариства «Монтажник-2», про усунення перешкод у користування майном,,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до СТ «Монтажник-2», про усунення перешкод у користуванні майном

В обґрунтування позову зазначав, що він є членом СТ «Монтажник-2», зокрема йому на праві приватної власності належить земельна ділянка № 21-а, розташована на території вказаного товариства. Протягом 1988-1989 років він був головою правління СТ «Монтажник-2» і як член та голова правління товариства він за власні кошти в ЗАТ «Запорізький котельно-монтажний завод» виготовив металевий гараж, який встановив поблизу належної йому земельної ділянки. Вказаний гараж використовувався ним для власних потреб та тимчасово за його згодою для потреб садового товариства. Після складання повноважень голови правління СТ «Монтажник-2» він продовжував користуватися гаражем особисто, а також на прохання нового керівництва товариства дозволив зберігати у гаражі окреме майно товариства. При цьому він не передавав гараж у власність чи в оренду садовому товариству. На даний час він має намір розпорядитись належним йому гаражем, однак його письмові звернення звільнити гараж від металобрухту ігноруються керівництвом товариства. доступу до гаража він не має, оскільки відповідач не повертає йому ключі від нього.

Враховуючи вищенаведене просив суд усунути йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю шляхом покладення на відповідача обовязку звільнити гараж від майна, передати йому ключі від гаража та не створювати перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні його власністю.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, пояснення учасників процесу , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 є членом Садового товариства «Монтажник-2» і йому на праві приватної власності належить земельна ділянка № 21-а, розташована на території вказаного товариства (а.с. 4).

Звернувшись до суду ОСОБА_3 посилається на те , що йому на праві власності належить металевий гараж, який встановлений поблизу належної йому земельної ділянки. Вказаний гараж використовувався ним для власних потреб, однак на теперішній час гараж використовується Садовим товариством «Монтажник-2», його до гаража не допускають, його письмові вимоги про звільнення гаражу ігноруються керівництвом товариства (а.с. 6-7), чим відповідач чинить йому перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підтвердження приналежності йому металевого гаража позивач надав суду копію його заяви до ЗАТ «Котельно-монтажний завод» від 15 вересня 1989 року про виготовлення гаража (а.с. 5), лист директора ЗАТ «Металургмонтаж-204» від 14 лютого 1990 року про відгрузку йому гаража (а.с. 8), а також письмову заяву ОСОБА_4, який у 1990 році працював на посаді директора «Запорізького котельно-монтажного заводу» тресту «Запоріжметалургмонтаж» та підтвердив купівлю ОСОБА_3 у лютому 1990 року на «Котельно-монтажному заводі» металевого гаражу (а.с. 41).

Згідно зі ст. 41 ЦК УРСР (1963 року), чинної на час придбання спірного майна, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року), чинної на час придбання спірного майна, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 44 ЦК УРСР (1963 року), чинної на час придбання спірного майна, закріплено обовязкову письмову форму угод з підписанням її сторонами у випадку укладання угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами.

За ст. 154 ЦК УРСР (1963 року), чинної на час придбання спірного майна, коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно із законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення.

Суд першої інстанції розглянувши справу обґрунтовано визначився ,що у порушення вищевказаних вимог законодавства, позивач не надав суду жодного письмового документу чи документів, які б свідчили про укладення позивачем договору купівлі-продажу металевого гаражу із ЗАТ «Котельно-монтажний завод» ЗАТ «Запорожметалургмонтаж», зокрема, самого договору купівлі-продажу, квитанції або іншого фінансового документу про сплату вартості гаражу, акту приймання-передачі або іншого документу, який засвідчує передачу позивачу придбаного майна.

Окрім цього згідно до вимог частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Обравши такий спосіб захисту своїх порушених на його думку прав позивач просить зобовязати відповідача не створювати перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні гаражем, який за матеріалами справи розташований на земельній ділянці, до якої будь-якого відношення з правової точки зору позивач не має.

Апеляційна скарга доказів незаконності судового рішення не містить.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 квтіня 2017 року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: