Справа № 755/3271/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., вивчивши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь»,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь».

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 19569 грн. 89 коп.

Відповідно до п. 9, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової допомоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника: документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватись обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні.

До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України ( 322-08 ) визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Заявником надано копію табелю про нараховану, але не виплачену заробітню плату за серпень 2016 року, з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 звернулась 27 лютого 2017 року.

Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в данному випадку вбачається спір про право стосовно наявності суми нарахованої заборгованості, а тому захист заявника - стягувача має здійснюватись шляхом пред'явлення позову за тими же вимогами у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 208, 210 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь».

Роз'яснити ОСОБА_1, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Яровенко