Справа № 344/335/16-ц
Провадження № 22-ц/779/89/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємця ОСОБА_5 про стягнення зайво сплачених коштів за дольову участь в будівництві квартири, з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року з позовом до суду звернулася ОСОБА_4, щоб ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 1950 доларів США, еквівалентних 45 376, 50 гривень через порушення відповідачем умов договору.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що 24 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір про дольову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 з наступним наданням двохкімнатної квартири площею 63, 7 кв.м, розташованої на другому поверсі. Відповідно до п. 3.1 договору вартість квартири становить 37 950 доларів США, що еквівалентно 191 647, 50 гривень. Договірні зобов'язання виконані позивачем повністю, про що свідчить оплата вартості квартири в сумі 37 950 доларів США. Відповідачу платила в доларах, про що він зазначав на звороті кожної квитанції до прибуткового касового ордера та розписувався про це, а платіжний документ виписував по курсу НБУ в гривнях.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа квартири складає 60, 7 кв.м, що менше на 3,0 кв.м, хоча нею проведена оплата за 63, 7 кв.м, тобто зайво сплачено відповідачу 1950 доларів США.

Незважаючи на те, що неодноразово просила повернути суму боргу, на 13 січня 2016 року заборгованість відповідача не погашена.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти за дольову участь у будівництві квартири в розмірі 1950 доларів США, що еквівалентно 45376, 50 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. 01 вересня 2005 року між ним та ТзОВ «Перко» укладено договір комісії. 24 квітня 2007 року на виконання договору комісії укладено з позивачем договір про дольову участь у будівництві, предметом якого є порядок і умови дольової участі дольовика у будівництві житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 з наступним наданням дольовику в даному житловому будинку двохкімнатної квартири житловою площею 63, 7 кв.м. В подальшому на виконання договору комісії отримані грошові кошти згідно укладеного із позивачем договору про дольову участь у будівництві від 24 квітня 2007 року, передано ТОВ «Перко». За договором комісії виконував тільки посередницькі послуги, а грошові кошти отримані від продажу нерухомості перераховувалися суб'єкту господарювання, що здійснював будівництво - ТОВ «Перко». Крім того, передача об'єкта нерухомості позивачу здійснювалася безпосередньо забудівником - ТОВ «Перко», про що між ними укладено акт приймання- передачі квартири АДРЕСА_3.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки умовами договору передбачалося визначення остаточної площі квартири після обмірів Івано-Франківським ОБТІ, а вартість була визначена відповідно до площі квартири, позивач набула право на повернення їй зайво оплачених коштів, а саме 1950 доларів США, що еквівалентно 45 376, 5 гривень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між Приватним підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір про дольову участь в будівництві, згідно якого визначено порядок та умови дольової участі Дольовика у будівництві житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 з наступним наданням Дольовику двохкімнатної квартири житловою площею 63.7 м.кв. на 2-му поверсі (а.с.6-7).

Відповідно до п.3.1, 4.1 цього договору вартість квартири складає 37 950 доларів США, що еквівалентно 191 647, 5 гривень, вартість 1 м.кв. - 600 доларів США, що еквівалентно 3030 гривень. Всі розрахунки проводяться в гривнях згідно курсу НБУ на момент проведення платежу, але не нижче 5,05 гривень за 1 долар США.

Згідно з п.3.2 фактичний розмір житлової площі остаточно встановлюється ОБТІ у відповідності до результатів вимірів після здачі об'єкта в експлуатацію.

Договором про дольову участь в будівництві від 24 квітня 2007 року також обумовлено передачу квартири співдольовиком дольовику, факт укладення договору співдольовика із замовником будівництва, дата здачі в експлуатацію - 4-й квартал 2007 року, вирішення суперечок тощо.

25 квітня 2007 року позивач оплатила відповідачу 9150 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ (5.05) на час сплати 46 207,5 гривень; 01 серпня 2007 року - 2700 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ (5.05) на час сплати 13 675 гривень; 03 січня 2008 року - 10 600 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ (5.05) на час сплати 53 530 гривень; 29 січня 2010 року - 5000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ (8.0012) на час сплати 40000 гривень; 27 травня 2013 року - 10500 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ (7.993) на час сплати 83 926,5 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру з печаткою та підписом відповідача, із зазначенням на звороті валютного розміру (а.с.25,9), а всього 237 339 гривень (або 37 950 доларів США).

26 лютого 2015 року за позивачем зареєстровано право власності на дану квартиру АДРЕСА_3, видано технічний паспорт (а.с.10-13), і згідно даних на право власності та проведених обмірів, площа квартири - 60.7 м.кв., що є меншою на 3 м.кв. від визначеної площі договором.

21 травня 2015 року позивач надіслала відповідачу вимогу про повернення коштів в розмірі 1950 доларів США зі сплатою інфляційних та річних, яка отримана останнім 23 травня 2015 року (а.с.14-16), однак реагування щодо даної вимоги було відсутнє, на спростування цього в матеріалах справи відсутні докази.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

При розгляді даної справи суд першої інстанції повинен був звернути увагу, що за змістом поданого позивачем договору про дольову участь у будівництві застережено, що відповідач як приватний підприємець за зобов'язанням діє у інтересах ТзОВ «Перко» за договором комісії від 30 грудня 2005 року.

До заяви про перегляд заочного рішення апелянтом подано договір комісії із ТзОВ «Перко» про обслуговування на ринку нерухомості. При цьому у засіданні апеляційного суду представник апелянта підтверджуючи дані обставини наголосила на тому, що іншого договору комісії ніж за 01 вересня 2005 року укладено не було, а у договорі дольової участі помилково зазначено, що ОСОБА_5 діяв за договором комісії від 30 грудня 2005 року.

Також відповідачем подано квитанції про передачу грошових коштів ТзОВ «Перко» за договором комісії.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача не припиняючи розгляду справи. Замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до справи іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач у даній справі не скористався наданим правом пред'явити вимоги також до особи, яка є стороною за договором дольової участі у будівництві, що стосується прав і обов'язків усіх сторін договору, тому суд першої інстанції при постановленні рішення неповно з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми процесуального права, що є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного підприємця ОСОБА_5 про стягнення зайво сплачених коштів за дольову участь в будівництві квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта