Справа № 323/4029/16-ц
Провадження № 2/323/164/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

- головуючої судді - Гуцал О.П.,

- при секретарі - Лукіній А.О.,

за участі:

- представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. В процесі розгляду справи, за заявою представника позивача, до участі у справі у якості співвідповідача залучено Таврійську сільську раду Оріхівського району Запорізької області. В обґрунтування позовної заяви позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, яка доводилася позивачу та відповідачу ОСОБА_3 матір'ю. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), загальною площею 7,62000 га, яка розташована на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області та житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач та відповідач ОСОБА_3 як діти спадкодавця. Позивач подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_3 не бажає приймати спадщину, про що повідомив нотаріуса своєю заявою. У зв'язку із зазначеним, посилаючись на те, що вона на час смерті матері проживала разом з нею та здійснювала за нею догляд та цими діями прийняла спадщину, позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також пояснив, що позивач не зверталася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, так як позивач вважає, що вона прийняла спадщину внаслідок спільного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Крім цього зазначив, що відсутність у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок також є перешкодою в оформленні прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити позовну заяву.

Сільський голова Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 24.01.2013 року Виконкомом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), загальною площею 7,6200 га, яка розташована на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області, яка належала їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 01.03.2004 року Оріхівською районною державною адміністрацією (а.с.10) та на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2, з 1957 року по день смерті, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 552 від 05.07.2013 року ( а.с.40).

За час свого життя ОСОБА_4 складала два заповіти: перший - 20.12.1985 року, посвідчений Матвієнко Т.І., секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради народних депутатів Оріхівського району, яким все своє майно ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.6); другий - 11.01.2000 року, посвідчений Скубіною О.В., секретарем Кіровської сільської ради Оріхівського району, яким ОСОБА_4 заповіла право на сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порівну (а.с.41).

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45833933 від 18.11.2016 року, у Спадковому реєстрі наявна інформація лише щодо заповіту від 11.01.2000 року (а.с.38).

Згідно до копії спадкової справи № 14/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок О.М. звернулася ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 В заяві ОСОБА_2 вказала, що приймає спадщину за законом та зазначила спадковим майном земельну ділянку, площею 7,6200 га, яка розташована на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області (а.с.34).

В матеріалах спадкової справи також міститься заява ОСОБА_3 від 21.11.2015 року про те, що він на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не претендує (а.с.35).

У заяві від 21.11.2016 року ОСОБА_2 попросила приватного нотаріуса винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що вона пропустила встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини (а.с.42).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2016 року, приватний нотаріус Демидьонок О.М. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 7,6200 га, яка розташована на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області, у зв'язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.43).

У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, згідно положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері вона проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та здійснювала за нею догляд, що підтверджується довідкою № 1584 від 28.10.2016 року та актом про фактичне проживання громадян від 25.10.2016 року, складеними Оріхівською міською радою.

Враховуючи те, що в даному випадку факт проживання однією сім'єю є таким, що має юридичне значення, він має бути встановлений відповідним рішенням суду в порядку окремого провадження.

Однак позивач та її представник такого рішення суду не надали.

У зв'язку з цим суд не приймає як допустимий доказ довідку № 1584 від 28.10.2016 року та акт про фактичне проживання громадян від 25.10.2016 року, складені Оріхівською міською радою, оскільки неможливо встановити, на підставі яких первісних даних вони видані, а також вони складені більш як через три роки після смерті спадкодавця.

Також суд зазначає, що в матеріалах спадкової справи міститься довідка про те, що на момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.40), що свідчить про протилежні факти. Крім цього, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 не надавала приватному нотаріусу довідку № 1584 від 28.10.2016 року та акт від 25.10.2016 року, хоча вони видані до її звернення до нотаріуса.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті її матері ОСОБА_4, в порядку ст. 1268 ЦК України, є недоведеним.

Згідно до роз'яснень, наданих у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відтак, вказана спадщина мала бути прийнята позивачем в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, або шляхом надання нотаріусу належних документів на підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

В позовній заяві, а також в судовому засіданні представником позивача не доведено наявності перешкод для подання заяви про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини або звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем.

Також посилання представника позивача на той факт, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок теж є перешкодою в оформленні права на спадщину у нотаріуса, суд не приймає до уваги, оскільки це не доведено належними доказами, так як у своїй заяві про прийняття спадщини позивач вказала спадковим майном лише земельну ділянку та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії лише щодо земельної ділянки. Будь-яких заяв приватному нотаріусу стосовно прийняття спадщини у вигляді житлового будинку позивач не надавала.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Зазначене не перешкоджатиме позивачеві вирішити питання про прийняття спадщини у порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2017 року.

Суддя О.П. Гуцал