УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Апеляційного суду м. Києва та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду м. Києва та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Апеляційного суду міста Києва з підстав, встановлених п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Також, ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та справу призначено до розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Апеляційного суду міста Києва залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Апеляційного суду міста Києва з підстав, встановлених п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач звернувся з цим позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних, на його думку, дій щодо винесення завідомо неправосудного судового рішення, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації, яку він оцінює у розмірі 1 000 000 грн., проте виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, звернувшись до суду з вказаним позовом, фактично оскаржує правомірність процесуальних дій судді (суду), пов'язані із розглядом справи, які виразились в ухваленні процесуального рішення, однак на дані правовідносини не поширюється юрисдикція судів, оскільки чинним законодавством України не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої внаслідок вчинення процесуальних дій у зв'язку з розглядом справи та при ухваленні судових рішень.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович