Справа 688/199/17
№ 2/688/251/17
Рішення

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

у січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 01.02.1992 року Шепетівським міськвідділом запису актів громадянського стану, запис № 36. В обгрунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже повнолітній. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з тим, що мають різні погляди на нього. Разом з червня 2015 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, а відповідач добровільно в органах державної реєстрації актів цивільного стану шлюб розірвати не бажає, просить суд шлюб між ним розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Вказуючи на те, що протягом двох років проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, просив шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що з початку 2015 року разом із відповідачем не проживає, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклали шлюб 01.02.1992 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №36. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ № 299481, виданим 01.02.1992 року Шепетівським міськвідділом запису актів громадянського стану.

Від спільного проживання у сторін є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже повнолітній.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом з початку 2015 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту протягом тривалого часу, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати у виді судового збору понесені позивачем та документально підтверджені, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 01 лютого 1992 року Шепетівським міським відділом запису актів громадянського стану, актовий запис №36 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук