Справа № 342/760/16-ц
Провадження № 2/342/31/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

з участю: позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4В, представника органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, а також просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_6, 16.12.2001року народження. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 25 серпня 2001р. по 26 липня 2007 р., в шлюбі народилась дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу було те, що відповідач вів розгульний спосіб життя, з 2004 р. він живе з новою сімєю, що не заперечував в судовому засіданні в справі про розірвання шлюбу. З 2004року дочка проживає з позивачкою, перебуває на її вихованні та утриманні. Батько не спілкується з дочкою, не приймає участі в її вихованні, в матеріальному забезпеченні дитини, не дбає про нормальне самоусвідомлення дочки, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, навіть не сплачує присуджені судом аліменти. Він свідомо нехтує батьківськими обовязками, внаслідок чого неповнолітня дочка ОСОБА_7 не відчуває батьківської турботи. Натомість, у матері з дочкою склались довірчі стосунки, мати намагається компенсувати дитині брак турботи батька. Поведінка відповідача суперечить законним інтересам дочки. Позивачка працевлаштована, старається забезпечити належне утримання дитини. Оскільки відповідач добровільно участі в матеріальному забезпеченні не приймав, позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Городенківського районного суду було задоволено її позов, ухвалено судове рішення про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів в частці від доходу на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7. Відповідач аліменти не сплачує, участі в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дочки не бере. Матеріальне становище ОСОБА_3 покращилось, він має можливість надавати фінансову допомогу дитині, він фізично здоровий, працевлаштований, отримує заробіток, тому, керуючись ст.ст. 180,181, 183,184,192 СК України просить позов задовольнити.

Ухвалою Городенківського районного суду від 18.08.2016 р. (коли справа перебувала в провадженні головуючого судді Корюкіної М.П. до припинення повноважень у звязку з поданням заяви про відставку), до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації.

В судовому засіданні позивачка та її представник позивачки позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Позивачка пояснила, що дочці ОСОБА_7 минуло 14 років, дитина проживає разом з нею, живуть в Італії. З відповідачем розлучились в 2007 р., дочка навчалась в Росохацькій школі, де закінчила 3-й клас, після чого, в 2011 р. виїхала до Італії, там вона навчається в школі, про неї піклується виключно позивачка. Дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач дав взамін на її відмову від аліментів, присуджених судом в 2007 р. Інші два рази дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач давав тільки за гроші. В липні 2016 р. вона зверталась через соцмережу «в контакті» до відповідача, що дочці необхідно надати дозвіл на виїзд за кордон, однак, він відповів, що перебуває в Росії, і не скоро буде дома, а на повторне звернення в жовтні 2016 р. тільки надав свій телефонний номер, а щодо дозволу написав, що про це буде говорити, коли вона забере з суду позови про позбавлення батьківських прав та аліменти. Протягом тривалого часу в батька не було ніякого бажання спілкуватись з дочкою, навіть по телефону, хоча він її телефонний номер знає; відповідач не цікавиться, як живе дитина, чим займається, як вчиться, чого потребує, чи має друзів, як її здоровя, навіть не вітає дочку з Днем народження, останній раз вітав відкриткою 4 роки тому. Навіть в різних соцмережах він не спілкується з дочкою. Участі в матеріальному забезпеченні дитини відповідач взагалі не бере. Коли дитина жила в Україні, а вона виїздила на роботу до Італії, відповідач спочатку жив в будинку її матері в с. Прикмище Городенківського району, потім залишив дитину, нею опікувались її мама ОСОБА_8 та сестра, при цьому всі витрати на утримання дитини несла вона. Відповідач має нову сімю. Позивачка вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, так як матеріальне становище ОСОБА_3 покращилось, їй достовірно відомо, що він виїздив на роботу в Росію, де отримував дохід, тому він має можливість надавати фінансову допомогу дитині не в частці від доходу, а в твердій грошовій сумі, так як їй невідомо, чи має він стабільний, постійний дохід. Також позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки буде в інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Суду пояснив, що з середини 2003 року перестав спільно проживати з позивачкою. Дочка ОСОБА_7 спочатку відвідувала дитячий садок, потім - вчилась в Росохацькій школі протягом трьох років. В садочку він був два рази на святкуванні свята Нового року і один раз він був на святі батька в школі; деколи, коли дозволяли, він брав дочку в с. Джурків Коломийського району до себе на вихідні. Одночасно ствердив, що він не приймав участі у вихованні та не спілкувався з дочкою, тому що не мав такої можливості, оскільки дочка живе за кордоном. Взимку 2014 р., на коляду, дочка була в Україні, приходила колядувати до його матері, яка проживає на тій же вулиці, де живе позивачка, про цей візит є фотографія. Тоді він був у своєї матері в гостях, дав дочці 100 доларів за коляду. Того ж дня виник конфлікт з позивачкою. Не заперечив, що під час переписки з позивачкою «в контактах» він не ставив питання щодо здоровя ОСОБА_6, не цікавився її життям. Відповідач пояснив, що він три рази давав дозвіл на виїзд дочки за кордон, а коли позивачка звернулась за дозволом в 2016 р., тоді він перебував на роботі в Росії в м. Владимир на будівництві, звідки повернувся місяць тому, тому не міг надати дозвіл. Також відповідач ствердив, що протягом шести років не сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, розмір яких був визначений судом - 1/4 частина всіх видів його заробітку щомісячно. З 2015 р. не сплачував аліменти, пояснив тим, що не мав змоги, так як він безробітний, була вагітна дружина та ніс витрати в звязку з її родами. Аліменти заплатив одноразово сумою 10 тис. грн. в грудні 2016 р., при цьому зазначив, що для сплати аліментів позичив гроші в сестри його теперішньої дружини. В даний час в нього на утриманні двоє дітей: Едуард, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Ілля, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5 підтримав висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суду пояснив, що питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Городенківської районної державної адміністрації. За результатами розгляду комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6 На засідання комісії відповідач не зявився, чим підтвердив свою байдужість до долі дочки. При розгляді було встановлено, що 26.07.2007 р. було розірвано шлюб між батьками ОСОБА_7, дитину залишено проживати з матірю, яка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Від позивачки було відібрано пояснення, з якого встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не надає їй ніякої допомоги, не телефонує, не цікавиться її навчанням, вихованням. Щоб належним чином забезпечити дочку, позивачка була змушена виїжджати на сезонні роботи по Україні та за кордон. Довідка про неотримання аліментів, видана Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, свідчить про те, що згідно з виконавчим листом № 2-542, виданим Городенківським районним судом, ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_3 Також ОСОБА_5 пояснив, що він особисто 04.07.2016 р. спілкувався з дочкою сторін ОСОБА_6, про що був складений протокол бесіди з дитиною. З слів дівчинки, вона практично не памятає свого батька, зустрівшись випадково одного разу, батько тільки привітався, не запитуючи нічого. Батько не вітає її з Днем народження, не дарує подарунків, він поміняв номер телефону, тому не може з ним спілкуватись.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Довідкою виконкому Росохацької сільської ради Городенківського району № 705 від 30.06.2016 р. стверджено, що ОСОБА_1 є жителькою с. Прикмище вул. Загородня № 40 Городенківського району, до складу її сімї входить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, сестра ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Копією Свідоцтва про народження серії І-НМ № 142757, виданого 12 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, стверджено, що ОСОБА_6 народилася 16.12.2001 року, актовий запис № 18 від 25.12.2001р., її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2007 року по справі № 2-543/2007 р. розірваний шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який зареєстрований 25.08.2001 р., дочку ОСОБА_6 залишено проживати біля матері ОСОБА_1.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2007 року по справі № 2-542/2007 р. вирішено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою старшого державного виконавця ДВС у Городенківському районі стверджено, що 06.09.2007 р. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-542, виданого 27.07.2007 р., про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в користь ОСОБА_1.

Про те, що відповідач проживає ІНФОРМАЦІЯ_7, і що до складу його сімї входять дружина ОСОБА_12, сини: Едуард, ІНФОРМАЦІЯ_8, Ілля, ІНФОРМАЦІЯ_9, свідчать відомості про забезпечення житловою площею, видані Джурківською сільською радою 25.08.2015 р. за № 548 та 05.07.2016 р. за № 412.

Для зарахування аліментів позивачкою 16.03.2015 р. був відкритий рахунок у відділенні ПриватБанку, однак, за станом на 16.11.2016 р. кошти не поступали. Довідкою № 1036, виданою 05.07.2016 р. Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби стверджено, що ОСОБА_1, жит. ІНФОРМАЦІЯ_10, у період з 04.04.2015 р. по 30.06.2016 р. згідно з виконавчим листом № 2-542, виданим Городенківським районним судом, дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_3.

Обовязок обох батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Стаття 184 СК передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в випадку коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Суд вважає, що матеріальний стан відповідача порівняно з 2007 роком (аліменти були присуджені 26.07.2007 р.), покращилось, він має непостійний, мінливий дохід. Відповідач перебував на заробітках в Росії, що ствердив у судовому засіданні. Також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_6, дочка сторін по справі, на час розгляду справи навчається в школі ім. Л. Скявінато Сан-Дона-ді-Пяве (Венеція). Подані представником позивача копії документів свідчать, що позивачка несла витрати в звязку з навчанням, лікуванням дочки, обстеженням психолога. Про придбання підручників свідчать підтвердження бібліотеки Манцоні за 2013/2014, 2014/2015 учбові роки, про сплату за екзамен 2015/2016 уч. рік свідчить повідомлення про сплату від 31.03.2016 р.; про те, що за навчання ОСОБА_6 в спортивній самодіяльній асоціації м. Сан-Дона-ді-Пяве (Венеція) проводиться оплата свідчить квитанція про отримання членських внесків та абонементів від 01/03/2016 р., про лікування дитини в стоматолога свідчать розрахунки від 29.11.2012р., 20.02.2014 р., 04.07.2015 р., про лікування ОСОБА_6 в мережі центрів зору свідчить рахунок-фактура від 10.09.2015 р., про сплату за психологічну допомогу свідчать квитанції № 111 від 28.10.2016р., № 121 від 21.11.2016 р.

Відповідач в судовому засіданні ствердив, що протягом останніх шести років до часу розгляду даної справи він не сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, за винятком одноразового платежу в розмірі 10 тис. грн. в грудні 2016 року, про що свідчить копія квитанції від 06.12.2016 р.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованими, оскільки у відповідача мінливий, непостійний дохід. При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів слід задовольнити частково, змінити визначений Рішенням Городенківського районного суду від 26.07.2007 р. розмір аліментів, визначений в 1/4 частині всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового від доходу на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно. П.23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у зміненому згідно ст.192 СК розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі за даним позовом з дня подачі позовної заяви - відсутні.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З показань свідка ОСОБА_9, матері відповідача, судом встановлено, що відповідач після одруження з позивачкою їздив на заробітки в Чехію, але його заробітків не вистачало, тому позивачка поїхала на роботу в Італію. Дитина росла без матері, ходила в школу. Відповідач після розводу одружився з сиротою, живе в Коломийському районі, будує новий будинок. Інколи син забирав в пятницю на вихідні ОСОБА_6 в свою другу сімю. В 2014 р. внучка приїздила додому, приходила до них колядувати, тоді ж фотографувалась з татом, але позивачка прийшла і вчинила конфлікт, тоді ОСОБА_6 дістала нервовий стрес. Також вона пригадує, що одного разу батько був в школі у ОСОБА_6 на «святі татів», що також відображено на фотографії.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивачка - її старша сестра, з відповідачем шлюб розірвали в 2007 р. Коли племінниця ОСОБА_6 пішла в школу, вона ще також навчалась в школі, мама дитини була на роботі за кордоном, її доглядали вона з своєю мамою, бабусею дитини. Батько дитини взагалі не брав участі у вихованні дочки, він не був жодного разу на першому дзвінку, не вітає дитину з Днем народження. Також звертає увагу суду на те, що її мама дзвонила до відповідача, щоб він прийшов до дитини на свято тата, а він не хотів спілкуватись, прийшов тільки після того, як попросила його сестра.

Допитана в суді свідок ОСОБА_11 пояснила, що її дочка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_11, дружить з ОСОБА_6. Хоча вони не ровесники, але вони вчились в Росохацькій школі. Коли вона відвідувала загальношкільні заходи, виступи, то ніколи батька дитини не бачила. Одночасно пояснила, що живе з сторонами на одній вулиці, коли ОСОБА_6 приїздила, то вона не бачила, щоб дитина гуляла з татом.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача, суд враховує розяснення, надані в п. 16 означеної вище Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

З офіційного перекладу оціночного звіту про стан здоровя ОСОБА_6 від 19.09.2016 р., складеного лікарем психологом ОСОБА_14 (м. Міра, провінція Венеція), встановлено, що дитина не вважає за потрібне спілкуватись з батьком, бо перш за все він не спілкується з нею; також в звіті зазначено, що кожного разу, коли вона хоче поїхати куди-небудь за межі ЄС, батько увесь час не може, або, принаймні, не хоче або не має бажання. ОСОБА_7 однозначно називає своїм головним наставником (в розумінні людини, яка перша прийде на допомогу) лише особу матері, не розглядаючи можливість включення сюди батька; стверджує, що батько не піклується про неї. Висновками звіту стверджено, що стан ОСОБА_6 оцінюється загальною кількістю балів 76,39% від 100% як максимального ступеню здоровя; мати виявляється головною опорною фігурою і основним, першим наставником, саме вона робить все, що необхідно, щоб вона була щасливою, бабуся по лінії матері таж має важливе значення в її житті в силу дитячих років, які дівчинка провела разом з бабусею, і як особа, що досі увесь час присутня в житті неповнолітньої. Для змінення ситуації, що склалась, лікарем наведені деякі указання по зміненню існуючої ситуації, в т.ч.: «звільнити ОСОБА_6 від залежності їздити та відправлятися за кордон від тієї обставини, підготує батько чи ні відповідні документи, що вимагаються», і «щоб ОСОБА_6 продовжувала проживати з матірю це сприятлива умова для здорового росту неповнолітньої». Також згаданий факт у відмови наданні дозволу на виїзд дитини за кордон стверджено роздруківкою переписки позивачки з відповідачем у соцмережі «в контакті» в період - 02.07.2016 р., 04.07.2016 р., 10.10.2016 р., 14.10.2016 р.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини: він не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки ОСОБА_7, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Батько позивачки свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками щодо дочки, несплата відповідачем аліментів на утримання дитини має постійний характер, батько не просто не мав коштів на сплату аліментів, він ухилявся від їх сплати. Під невиконанням батьківських обовязків суд також розуміє безпідставну перешкоду відповідачем - батьком дитини, стосовно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав, у виїзді дитини за кордон, що є документально підтвердженим.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 13.07.2016 р. № 01-21/457 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, було вирішено доцільним позбавляти його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач не вчиняє таких дій, не спілкується з дочкою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про неї без поважних причин. Тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 150, 164-166,171,180, 181,182,184,192, 196 Сімейного кодексу України та керуючись ст. ст. 10, 11,57, ,60,61, 88,209, 214-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, жителя ІНФОРМАЦІЯ_13 в користь ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, жителя ІНФОРМАЦІЯ_13 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, аліменти в розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_6, 16.12.2001року народження.

Стягнути з ОСОБА_3 до державного бюджету судовий збір в розмірі 640 грн. (код класифікації доходів бюджету: 22030106; стягувач: Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,2 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.