Справа № 639/7893/16-ц
Провадження № 2/639/401/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.01.2001 між сторонами було зареєстровано шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3.

16.02.2010 шлюб між сторонами розірвано, після чого донька залишилась проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач не проявляє жодного інтересу до дитини, припинив відносини з дитиною, попросив забути про його існування, не телефонує, не відвідує доньку, не вітає зі святами, не цікавиться її станом, участі у вихованні не приймає, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Окрім того, до розірвання шлюбу ОСОБА_2 не виконував свої обов'язки стосовно матеріального утримання дитини, тому позивач була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2005 по справі № 2-1273/05 було вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісяно до досягнення дитиною повноліття. Однак, аліменти відповідач не сплачує. Крім того, що відповідач не сплачував аліменти, він впродовж 10 років взагалі не надав жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, не забезпечував дитину харчуванням, одягом, взуттям, іграшками, навчанням та іншими речами, які необхідні для нормального розвитку дитини.Позивач самостійно займається матеріальним забезпеченням доньки , наглядом за її здоров'ям, психологічним та фізичним станом дитини.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням дати дозвіл на виїзд дитини за кордон для розширення світогляду та оздоровлення дитини, однак він відмовляв, мотивуючи це тим що йому не має діла до позивача та доньки. Останій раз дитина потребувала дозволу на виїзд за кордон для того, щоб прийняти участь у Міжнародному чемпіонаті Європи з баскетболу. 21 липня 2016 року з метою взяти дозвіл ОСОБА_1 з дитиною приїхали до відповідача, однак він не став слухати та вигнав їх за двері, а 11 серпня 2016 донька подзвонила відповідачеві, щоб випросити дозвіл, однак ОСОБА_2 застосував нецензурну лайку та кинув трубку. Для дитини ця поїздка мала велике значення, такі відмови та поводження батька обмежують світогляд, розвиток, захоплення дитини та сприяють пошкодженню психологічного стану дитини, її уявленню про сім'ю. Також позивач зазначає, що ОСОБА_2 вже був позбавлений батьківських прав стосовно дитини від першого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Враховуючи вищенаведене, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, стан її здоров'я, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду за захистом прав дитини.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Третя особа Управління служб у справах дітей ДПСП ХМР подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника , при цьому просили при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в судове засідання не з'явився , подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 06.06.2003, актовий запис № 1789 (а.с. 11).

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 16.02.2010 шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 102 (а.с. 10).

ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають та постійно прописані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданю Дільницею № 36 КП «Жилкомсервіс» 09.09.2016 за № 2557 (а.с. 16)

За розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_2, виданого державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області 12.10.2016, заборгованість по аліментам за відповідачем нараховується з 01.12.2006 та станом на 12.10.2016 її сума складає 60721,54 грн (а.с. 12-15). Це свідчить про те, що відповідач дійсно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає та свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків.

З консультаційного висновку спеціаліста Консультативної поліклініки Державної установи «Інститут охорони здоров'я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України» НАМНУ МОЗ України від 17.08.2016 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оглянута кардіологом та за результатами лабораторного дослідження їй встановлено діагноз: вторинної кардіопатії. Рекомендовано дотримуватися дієти (а.с. 17).

ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 139 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою № 348 від 09.09.2016, виданої адміністрацією школи (а.с. 18).

Відповідно до довідки № 351 від 09.09.2016, складеної адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 139 Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 139 з 01 вересня 2009 року. Вихованням дитини постійно займається мати, ОСОБА_1, яка належним чином виконує свої обов'язки. Батько учениці, ОСОБА_2, протягом навчання дитини у ХЗОШ № 139 батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням доньки (а.с. 19).

Як вбачається з довідки КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 13 Харківської міської ради» за № 326 від 22.09.2016, ОСОБА_3 займається в спортивній школі з вересня 2012 року та по теперішній час, регулярно відвудє тренування, два роки підряд (2015, 2016) приймала участь в чемпіонаті України (Всеукраїнська юнацька баскетбольна ліга). В сезоні 2015-2016 у складі збірної команди Харківської області стала бронзовим призером Чемпіонату України. Протягом усього часу вихованням дитини займається її мати ОСОБА_1, яка відвідує усі батьківські збори, зустрічає дитину з тренувань, оплачувала поїздки на змагання в літні табори. Батько вихованки ОСОБА_2 за весь час навчання у спортивній школі не приймав ніякої участі у вихованні та фінансуванні дитини, не відвідував батьківські збори та тренерський склад спортивної школи не знає його в обличчя (а.с. 20).

Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 134 від 13.02..2017 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65-66).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини).

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Вислухавши пояснення представника позивача, аналізуючи вищенаведені обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено 551 грн 20 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 217, 367 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 191, 243 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк