Єдиний унікальний номер 741/64/17
Провадження № 2/741/162/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 22 травня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Лихачів в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року у зазначеному житловому будинку проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його (позивача) мати - ОСОБА_3, після смерті якої спадщину прийняв її чоловік (батько позивача) - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом, спадщину прийняв. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, в.о. старости села Лихачів подав до суду заяву, в якій зазначив, що виконавчий комітет сільської ради не заперечує проти позову ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідками Лихачівської сільської ради № 551 та № 552 від 14 грудня 2016 року (а.с. 12; 13).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 256/01-17 від 23 січня 2017 року (а.с. 26) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 49/01-16 від 17 лютого 2017 року (а.с. 29) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради № 17 від 24 лютого 2017 року (а.с. 48).

Таким чином, ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 16 жовтня 2002 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б складалося, заповів в рівних частинах ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується його копією (зворот а.с. 36 - а.с. 37).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17 лютого 2017 року (а.с. 33), а тому спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за вказаним заповітом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті ОСОБА_2

З копії спадкової справи № 156/2012 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 34-37) вбачається, що спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_1 Інші спадкоємці ОСОБА_2 за заповітом ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не прийняли спадщину.

Таким чином, частки у спадковому майні, які були заповідані ОСОБА_6 та ОСОБА_4, спадкуються ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, який належав ОСОБА_2, в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2663/02-31 від 19 грудня 2016 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 14-16).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 55,8 кв. м., житловою площею 23,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв