Справа № 146/225/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Горишківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5150 га, розташованої на території Горишківської сільської ради, серії НОМЕР_1, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_2, належить ОСОБА_3, 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Дана заява обґрунтована наступним.

Заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 року, в свідоцтві про народження її прізвище було вказано ОСОБА_4. В графі батьками вказано російською мовою ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Заявник вказує, що її мати народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 року і її дівоче прізвище було ОСОБА_5, її батьком був ОСОБА_2.

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1953-1955 роки, головою двору вказаний ОСОБА_6, 1894 року народження, а членами двору, зокрема, дочка ОСОБА_7, 1925 року народження-баба заявника, зять ОСОБА_2, 1922 року народження-дід заявника, внучка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12 року народження-мати заявника.

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1971-1973 роки, головою двору вказаний ОСОБА_2, 1922 року народження-дід заявника,а членами, зокрема, дружина ОСОБА_7, 1926 року народження-баба заявника, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12 року народження-мати заявника, зять ОСОБА_9, 1947 року народження-батько заявника, внучка ОСОБА_10, 1971 року народження-заявник.

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1983-1985 роки, головою двору вказана ОСОБА_8, 1951 року народження-мати заявника, дочка ОСОБА_11, 1971 року народження-заявник.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер дід заявника ОСОБА_2. Організацією похорону та поховання діда займалася заявник ОСОБА_1, фона фактично і прийняла спадщину після смерті діда.

ІНФОРМАЦІЯ_13 року померла мати заявника, організацією похорону та похованням матері займалася також заявник.

Оскільки свідоцтво про народження матері не збереглося, адвокатом заявника було зроблено відповідні запити до органів РАЦС, однак у наданні актових записів було відмовлено.

На даний час заявник дізналася, що її дідові на праві власності належить земельна ділянка, однак в зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку видано на прізвище ОСОБА_2, а в свідоцтві про смерть діда прізвище вказано ОСОБА_2, однак будь-яким шляхом виправлення в державних актах не допускаються.

В зв'язку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити.

Зацікавлена особа-представник Горишківської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13. в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 і ОСОБА_2 одна і та ж особа.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначене в документі- державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення спадщини на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 року в с.Горишківка Томашпільського району Вінницької області народилася ОСОБА_11, в свідоцтві про її народження батьками вказано російською мовою ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.5).

26 червня 1991 року ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_14, після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_14 (а.с.6).

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1953-1955 роки, головою двору вказаний ОСОБА_6, 1894 року народження, а членами двору, зокрема, дочка ОСОБА_7, 1925 року народження, зять ОСОБА_2, 1922 року народження, внучка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1971-1973 роки, головою двору вказаний ОСОБА_2, 1922 року народження, а членами, зокрема, дружина ОСОБА_7, 1926 року народження, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, зять ОСОБА_9, 1947 року народження, внучка ОСОБА_10, 1971 року народження (а.с.9).

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1983-1985 роки, головою двору вказана ОСОБА_8, 1951 року народження, дочка ОСОБА_11, 1971 року народження (а.с.10).

Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 2001-2005 роки, головою двору вказаний ОСОБА_2, 1922 року народження (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно довідки Горишківської сільської ради № 487 від 28 грудня 2016 року-ОСОБА_15 і ОСОБА_15 являється однією і тією ж особою (а.с.12).

Згідно довідки Горишківської сільської ради № 486 від 28 грудня 2016 року, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Горишківської сільської ради відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1; спадкоємцем за законом залишилася ОСОБА_1, яка спадщину фактично прийняла (а.с.13).

Згідно довідки Горишківської сільської ради № 42/1 від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 являється однією і тією ж особою (а.с.19).

Як вбачається із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, даний державний акт видано 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією ОСОБА_2, який проживає в с.Горишківка і на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 15 січня 2003 року № 10 є власником земельної ділянки площею 2,5150 га у межах згідно з планом, що розташована на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

Як вбачається із відповіді начальника Томашпільського районного відділу ДРАЦС від 18 січня 2017 року № 64-3.1-04-39 на запит адвоката Чудака В.Д., останньому відмовлено у видачі копій актових записів цивільного стану (а.с.21).

На запит суду начальником Томашпільського районного відділу ДРАЦС було надано копію актового запису про народження ОСОБА_2 Зіну, ІНФОРМАЦІЯ_9, копію актового запису про смерть на ОСОБА_15, згідно якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року (а.с.23-26).

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_1 щодо належності її діду ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився актовими записами, виписками з погосподарських книг, показами свідків. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.. 7 ч.1 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням), закриття провадження у справі.

Статтею 4 даного Закону передбачено ставки судового збору, зокрема, за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень.

Отже, заявник повинна була оплатити заяву судовим збором в розмірі 320 гривень.

Як вбачається із квитанції від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_1 оплатила заяву судовим збором в розмірі 640 гривень (а.с.1).

Враховуючи, що при подачі заяви до суду заявником ОСОБА_1 судовий збір було переплачено, суд вважає за необхідне зайво сплачену суму судового збору повернути заявнику ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 234, 256, 257, 259 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Горишківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5150 га, розташованої на території Горишківської сільської ради, серії НОМЕР_1, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_2, належить ОСОБА_3, 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Суму судового збору в розмірі 320,00 гривень (триста двадцять гривень 00 копійок), який було сплачено 13 лютого 2017 року, отримувач УДКСУ у Томашпільському району, р/р 0524, МФО 801015, повернути ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 7 березня 2017 року.

Суддя: О. В. Пилипчук