Справа № 645/1502/16-ц
Провадження № 2/645/132/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

при секретарі - Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення батьківства та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, відносно ОСОБА_2, який народився 10.07.2001 року в м. Харкові, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31, загальною площею 31,6 кв.м, як спадкоємця першої черги за законом. В обґрунтування позову зазначалося, що з 1996 року ОСОБА_1 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, 10.07.2001 року від подружнього життя народився ОСОБА_2, факт народження був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові 09.08.2001 року актовий запис № 394. Імя та по батькові ОСОБА_2 було записано у Книзі реєстрації народжень у відповідності з ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері ОСОБА_1. За життя ОСОБА_5 визнав себе батьком ОСОБА_6, оскільки вони мешкали однією родиною, ОСОБА_5 займався його вихованням, відвідував школу, ходив до поліклініки. Ще до народження ОСОБА_2, батьки проживали разом, коли ОСОБА_1 перебувала у пологовому відділенні, ОСОБА_5 її провідував, писав листи, передавав продукти. За життя ОСОБА_5 обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком, але через певні труднощі та хворобу в останні роки життя, не встиг цього зробити і 04.09.2015 року, помер. Від першого шлюбу ОСОБА_5 має сина ОСОБА_3, відповідача по справі. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. За час життя ОСОБА_5 заповіту чи іншого документу щодо розпорядження своїм майном не залишив.

У судовому засіданні позивач, його представник адвокат ОСОБА_7, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, та його представник ОСОБА_8, що діяв на підставі довіреності, заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність в суді факту батьківства.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи 12 Державна нотаріальна контора до судового засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним, через канцелярію суду надали клопотання про слухання справи за їх відсутності, в якій також просили ухвалити рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача.

Свідок ОСОБА_9, з боку позивача, у судовому засіданні пояснила наступне: вона познайомилася з ОСОБА_1 у 1996 році, також у 1996 році познайомилися і з ОСОБА_5, які мешкали разом однією сімєю на вул. Танкопія, їй було відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебувають в зареєстрованому шлюбі, але вона у 2002 році хрестила ОСОБА_2, та їй було відомо, що біологічним батьком його є ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що дружить з ОСОБА_1 з 1991 року. Коли ОСОБА_1 завагітніла, то ОСОБА_1 повідомила, що це дитини ОСОБА_5. Свідок неодноразово була в гостях у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1997 року. Свята - Новий Рік, Пасха, дні народження, вони святкували разом. Вона бачила, як ОСОБА_5 ставився до ОСОБА_2, при цьому називаючи його своїм сином, тоді як ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_5 батько.

Свідок ОСОБА_11, з боку позивача, в судовому засіданні повідомила, що є першою вчителькою навчальних класів ОСОБА_2. Вона, як вчителька відвідувала свого учня, ОСОБА_2 на дому, для зясування в яких умовах мешкає дитина. Їй було відомо, що мама ОСОБА_2 ОСОБА_1 працювала, уходила на роботу дуже рано, приходила пізно. ОСОБА_5 робив уроки з ОСОБА_2. В особовій справі учня ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини був записаний ОСОБА_5. Крім того, батьківські збори відвідував саме ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знає сімю Рєпіна-Даниленко вже 18 років, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мешкали разом за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31. Даний свідок повідомив, що ОСОБА_5 говорив неодноразово та розповідав, що ОСОБА_2 є його сином.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як розяснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, який народився 10 липня 2001 року, про що 09 серпня 2001 року зроблений відповідний актовий запис № 394. В свідоцтві про народження ОСОБА_2 за вказівкою позивачки, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, батьком записаний ОСОБА_13, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

З свідоцтва про народження ОСОБА_2, виданого 09 серпня 2001 року вбачається, що по батькові позивача ОСОБА_2 зазначено Володимирович, та в графі батько вказано ОСОБА_14.

З довідки Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 38 вбачається, що адміністрація Харківської загальноосвітньої шкоди повідомляє, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкав за адресою: АДРЕСА_2, батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з першого дня навчання сина у закладі (з 31.08.2007) систематично відвідував школу, був присутнім на всіх батьківських зборах, цікавився успіхами сина у навчанні та позашкільному житті. Приділяв значну увагу вихованню сина, його інтелектуальному, фізичному, соціальному розвитку. Допомагав дитині у навчанні, тримав постійний зворотній звязок як з класним керівником, так і з вчителями предметниками. Неодноразово брав участь у батьківських загальношкільних заходах. Від батьківської громадськості виступав контролюючим субєктом фінансово господарської діяльності закладу, виконанням ним соціально педагогічних функцій. ОСОБА_5 виступав для педагогів та багатьох батьків у школі зразковим батьком, сімянином.

У відповіді Харківська міська дитяча поліклініка № 15 повідомляла, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває під наглядом фахівців закладу охорони здоровя за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31, з народження по теперішній час. До поліклініки з хлопчиком приходив батько ОСОБА_5, який цікавився здоровям та методами лікування та профілактики свого сина.

Також стороною позивача були надані фотографії, де зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_5, та маленький ОСОБА_2, які знаходяться поряд, та поряд знаходиться медична сестра, саме коли маленького ОСОБА_2 забирали з пологового будинку. На інших фотографіях зображені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 разом з родичами. Фотографії надані за різні проміжки часу, що свідчить про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 жили однією сімєю та разом виховували ОСОБА_2

В судовому засіданні свідок з боку відповідача - ОСОБА_15, пояснила, що є колишньою дружиною ОСОБА_5, та останній їй пропонував у 2012 році жити разом. За адресою м. Харків, вул. Танкопія, б. 33, кв. 31 вона бачила ОСОБА_1 та якось хлопчика, але ОСОБА_5 ніколи не розповідав, що це за хлопчик, що він є його сином.

Проте, показання свідка ОСОБА_15 жодним чином не спростовують походження ОСОБА_2.

Враховуючі зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5, померлого 04 вересня 2015 року, оскільки допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача та досліджені вищезазначені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5 мешкали разом як до народження ОСОБА_2 так і після народження, разом його виховували та несли витрати на його утримання.

Вимога позивача щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири № 31 по вул. Танкопія, б. 33 у м. Харкові також підлягає задоволенню.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, якій його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 за згодою матері ОСОБА_1 своєчасно, 23 лютого 2016 року, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не мав можливості отримати свідоцтво на спадщину у звязку з тим, що не було встановлено факту спорідненості.

Виходячи з наведеного, позивач здійснив всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті батька, але не прийняв її через обставини, що від нього не залежать.

Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк прийняв спадщину після його смерті. Також з заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_5 ОСОБА_3, та сестра померлого ОСОБА_4

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.ст.1261, 1262 ЦК України).

Оскільки після смерті ОСОБА_5, встановлено двох спадкоємців першої черги, тому суд визнає право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_3 після смерті батька, ОСОБА_16, померлого 04 вересня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 53 КЗпШ України, ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, , ст.ст. 10, 11, 213-215, 218 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_16, померлого 04 вересня 2015 року, відносно ОСОБА_2, який народився 10 липня 2001 року у м. Харкові.

Визнати право власності за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 (загальна площа квартири 31,6 кв.м), після смерті батька, ОСОБА_16, померлого 04 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: