Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про визнання кредитного договору припиненим, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - АТ «Єврогазбанк») звернулось до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 20 грудня 2010 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 1 750 000 грн на термін до 18 березня 2011 року зі сплатою 30 % річних.

Протягом дії кредитного договору між банком та позичальником були укладені договори про внесення змін, а саме: 18 березня 2011 року строк дії договору було продовжено до 18 квітня 2011 року, з 19 квітня 2011 року відсоткова ставка встановлена до 60 % річних до дня фактичного погашення боргу, 18 квітня 2011 року строк дії договору продовжено до 17 травня 2011 року. Крім того, 29 грудня 2011 року банк змінив суму кредиту до 1 343 335 грн 88 коп. та продовжив строк дії договору до 05 червня 2012 року. З 06 червня 2012 року відсоткова ставка встановлена в розмірі 60 % річних до дня фактичного погашення боргу. 06 червня 2012 року банк змінив суму кредиту до 1 750 000 грн, а термін дії договору - до 19 жовтня 2012 року. З 20 жовтня 2012 року відсоткова ставка - 60 % річних. 19 жовтня 2012 року строк дії договору продовжено до 18 жовтня 2013 року. З 19 жовтня 2013 року відсоткова ставка - 60 % річних.

Вказував на те, що листом від 08 липня 2014 року позичальнику було надіслано письмову вимогу про усунення порушень та виконання зобов'язання за кредитним договором, однак заборгованість не погашена.

Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 17 червня 2015 року становить 846 236 грн 53 коп. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 340 631 грн 62 коп., заборгованості за відсотками за період з 07 лютого 2011 року по 16 червня 2015 року - 335 405 грн 45 коп. та пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків у сумі 170 199 грн 46 коп.

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ «Єврогазбанк», у якому просив суд визнати кредитний договір від 20 грудня 2010 року, укладений між ним та АТ «Єврогазбанк», припиненим з 18 травня 2011 року.

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог зазначав, що 20 грудня 2010 року між ним та банком було укладено кредитний договір, за умовами якого відкрив йому невідновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 1 750 000 грн на термін до 18 березня 2011 року, зі сплатою 30 % річних.

Звертав увагу на те, що протягом дії кредитного договору між ним та банком були укладені договори, якими вносились наступні зміни: 18 березня 2011 року строк дії договору було продовжено до 18 квітня 2011 року. З 19 квітня 2011 року відсоткова ставка встановлена до 60 % річних до дня фактичного погашення боргу. 18 квітня 2011 року строк дії договору продовжено до 17 травня 2011 року. З травня 2011 року відсоткова ставка встановлена в розмірі 60 % річних до дня фактичного погашення боргу.

Протягом дії кредитного договору між ним та банком неодноразово укладались додаткові угоди зі зміни відсоткової ставки, суми кредиту та терміну остаточного повернення.

Звертав увагу на те, що з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що з 18 травня 2011 року кредитний договір припинив свою дію на підставі ст. 599 ЦК України. Видача банком будь-яких коштів після 18 березня 2011 року є порушенням договірних зобов'язань, і дані спірні питання регулюються главою 83 ЦК України. Крім того, до підписання додаткової угоди кошти банк йому (наперед) не передавав.

Враховуючи викладене, просив задовольнити його зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позову АТ «Єврогазбанк» та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову АТ «Єврогазбанк» та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 грудня 2010 року у розмірі 846 236 грн 56 коп., з яких: 340 631 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом; 335 405 грн 45 коп. - заборгованість за відсотками; 170 199 грн 46 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 20 грудня 2010 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику невідновлювальну відкличну лінію в сумі 1 750 000 грн, а позичальник зобов'язався повернути отримані грошові кошти до 18 березня 2011 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 30 % річних.

Погашення отриманого кредиту здійснюється позичальником в кінці строку дії договору. Для обліку кредиту банк відкриває позичковий рахунок. Видача кредиту здійснюється у строк з 20 грудня 2010 року до 18 березня 2011 року за письмовою заявою позичальника, за згодою банку, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або через касу банку.

Згідно з Додатком № 1 погашення 18 травня 2011 року основної суми кредиту становить 1 750 000 грн, процентів - 214 315 грн 07 коп.

18 березня 2011 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого термін дії договору продовжено до 18 квітня 2011 року. З 19 квітня 2011 року відсоткова ставка встановлена до 60 % річних до дня фактичного погашення боргу.

Згідно з Додатком № 2 погашення 18 квітня 2011 року основної суми кредиту становить 1 750 000 грн, процентів - 171 164 грн 38 коп.

18 квітня 2011 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого термін дії договору продовжено до 17 травня 2011 року.

З 18 травня 2011 року відсоткова ставка встановлена в розмірі 60 % річних до дня фактичного погашення боргу.

Згідно з Додатком № 3 погашення 17 травня 2011 року основної суми кредиту становить 1 750 000 грн, процентів - 212 876 грн 71 коп.

29 грудня 2012 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого термін дії договору продовжено до 05 червня 2012 року. Змінилася сума кредиту 1 343 335 грн 88 коп.

06 червня 2012 року відсоткова ставка встановлена в розмірі 60 % річних до дня фактичного погашення боргу.

Згідно з Додатком № 4 погашення 05 червня 2012 року основної суми кредиту становить 1 343 335 грн 88 коп., процентів - 175 553 грн 76 коп.

06 червня 2012 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого термін дії договору продовжено до 19 жовтня 2012 року.

Крім того, змінилася сума кредиту на 1 750 000 грн.

З 20 жовтня 2012 року відсоткова ставка - 60 % річних.

Згідно з Додатком № 5 погашення 19 жовтня 2012 року основної суми кредиту становить 784 024 грн 72 коп., процентів - 86 994,52 грн.

19 жовтня 2012 року між АТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого термін дії договору продовжено до 18 жовтня 2013 року.

З 19 жовтня 2013 року відсоткова ставка - 60 % річних.

Згідно з Додатку № 6 погашення 18 жовтня 2013 року основної суми кредиту становить 340 631 грн 62 коп., процентів - 169 662 грн 54 коп.

Також встановлено, що сума кредиту становила 1 750 000 грн, потом, згідно зі змінами від 29 листопада 2011 року, на суму 1 343 335 грн 88 коп., а згідно зі змінами від 06 червня 2012 року - на суму 1 750 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Єврогазбанк», суд першої інстанції виходив з того, що згідно з розрахунком заборгованості 18 травня 2011 року кредит у розмірі 1 750 000 грн було повернуто банку. Така ж інформація міститься і у наданій банком виписці за особовим рахунком, а договір про внесення змін від 29 грудня 2011 року до кредитного договору містить нові умови кредитування про надання вже іншої суми кредиту - 1 343 335 грн 88 коп., що свідчить про наявність між сторонами інших правовідносин, а кредит у сумі 1 750 000 грн був повернутий банку відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову банку, суд апеляційної інстанції виходив з того, що банком надано належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором.

При цьому апеляційним судом зазначено, що з листа ОСОБА_3 на ім'я Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію банку Ковальова В.М. вбачається визнання відповідачем заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2010 року, укладеним між ним та АТ «Єврогазбанк», яка станом на 26 серпня 2014 року становить 425 742 грн 88 коп. Також з листа вбачається прохання відповідача призупинити нарахування відсотків за вказаним договором та розглянути можливість реструктуризації його кредитної заборгованості перед АТ «Єврогазбанк» за кредитним договором від 20 грудня 2010 року. Вказаний лист лист датовано та відправлено на адресу банку 26 серпня 2014 року.

Таким чином, станом на 26 серпня 2014 року відповідач не посилався на повне погашення ним заборгованості за кредитом 18 травня 2011 року в сумі 1 750 000 грн, а навпаки визнавав заборгованість саме за вказаним кредитним договором.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За положеннями ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судами встановлено, що 20 грудня 2010 року між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір, в подальшому, а саме: 18 березня 2011 року, 29 грудня 2011 року, 06 червня 2012 року та 19 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договори про внесення змін до зазначеного кредитного договору, відповідно до яких змінювались сума кредиту та відсотків, а також продовжувався термін дії кредитного договору.

З розрахунку заборгованості договорів про внесення змін та додатків до кредитного договору, вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 20 грудня 2010 року ОСОБА_3 було отримано в кредит 3 093 335 грн 88 коп., а повернуто - 2 752 704 грн 26 коп., тобто сума основного боргу за кредитом становить 340 631 грн 62 коп., та має бути стягнута з відповідача на користь банку з урахуванням відсотків та пені, у розмірі, передбаченому умовами договору.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами та спростовують твердження відповідача про те, що вищевказана заборгованість не є кредитною, у зв'язку із закінченням зобов'язань за кредитним договором, оскільки, як правильно встановлено апеляційним судом, правовідносини між сторонами за кредитним договором від 20 грудня 2010 року не припинились погашенням 18 березня 20110 року ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 750 000 грн.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення С апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова