Справа № 583/3859/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

при секретареві Вербі Н.О.

за участю відповідача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментної заборгованості на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.06.2005 № 2-1342 2005 р. з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму громадян щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, які стягувати з 31.05.2005 на користь матері ОСОБА_3. До 2005 року здійснювалося примусове виконання зазначеного рішення. В 2006 році за домовленістю сторін виконавчий лист був відкликаний, з того часу відповідач добровільно сплачував аліменти. З 2010 року ОСОБА_1 припинив сплату аліментів, через що позивачка звернулася до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2012 видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 09.01.2013 ОСОБА_3 звернулася з завою про прийняття дубліката виконавчого листа для примусового виконання, на підставі якого 14.01.2013 ВДВС Охтирського МРУЮ відкрило виконавче провадження № 35979368. 22.01.2013 ОСОБА_1 прибув за викликом виконавця, написав пояснення, що не працює, підтвердив обовязок сплатити до кінця місяця аліменти за січень 2013 року у визначеному державним виконавцем розмірі та повідомити державного виконавця про своє працевлаштування. Проте боржник аліменти з січня по квітень 2013 не сплачував. 16.03.2013 ОСОБА_1 працевлаштувався у Східній філії ТОВ «Нафтозахист Україна», бухгалтерію за місцем роботи та державного виконавця про це своєчасно не повідомив, лише 18.04.2013 одержав довідку про заробітну плату. В звязку з тим, що ОСОБА_1 повідомив інформацію про юридичну адресу роботодавця в м. Прилуки, вул. Вокзальна, 9/18 Чернігівської області, 26.04.2013 державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з направленням виконавчого документа до ВДВС Прилуцького МРУЮ, хоча в цей час боржник був працевлаштований в Східній філії ТОВ «Нафтозахист Україна» за юридичною адресою: м. Ромни, вул. Маяковського, 64 Сумської області. Вважає, що невірна інформація про розташування бухгалтерії роботодавця була надана відповідачем умисно з метою заплутати примусове виконання, враховуючи те, що виконавчий лист на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2013 про стягнення з відповідача аліментів на утримання іншого неповнолітнього сина, з яким в той час проживав відповідач, відразу був направлений на виконання до ВДВС Роменського МРУЮ. За повідомленням ВДВС Прилуцького МРУЮ виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 закінчене 09.04.2014 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону

України «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлений за належністю до ВДВС Роменського МРУЮ, хоча фактично виконавчий лист був направлений до ВДВС Роменського МРУЮ у серпні 2014 року, де 08.08.2014 було відкрито виконавче провадження № 44320642 та в наступному Роменським ВДВС прийнято рішення про обєднання виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 у зведене виконавче провадження № 44769957. Таким чином, аліменти по судовому рішенню № 2-1342/2005 за період з моменту предявлення дублікату виконавчого листа до ВДВС Охтирського МРУЮ, направлення його до ВДВС Прилуцького МРУЮ та перенаправлення до ВДВС Роменського МРУЮ добровільно не сплачувалися і примусово не стягувалися, у звязку з чим виникла заборгованість. Стягування аліментів фактично розпочалося з вересня 2014 року. При цьому державними виконавцями ВДВС Прилуцького МРУЮ та ВДВС Роменського МРУЮ були проведені розрахунки заборгованості по аліментам, які, на думку позивачки, були заниженими, помилковими та невірними, щодо розміру аліментної заборгованості виник спір. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2015, яке ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01.02.2016 залишене без змін, була визначена заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина станом на 01.11.2014 в сумі 20979,01 грн. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово зверталася до суду за захистом свого права на отримання аліментів у належний спосіб та у належному розмірі. Зокрема, в судовому засіданні Апеляційного суду Сумської області 12.01.2016 було встановлено, що постановою ВДВС Роменського МРУЮ від 25.11.2015 було закінчено виконавче провадження № 44320642 з примусового виконання рішення суду № 2-1342 2005 р. Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована судовим рішенням. За час працевлаштування відповідача було виплачено 6123,76 грн. У звязку зі звільненням відповідача виконавчий лист був предявлений для примусового виконання Охтирському ВДВС. Постановою державного виконавця Охтирського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 29.11.2016 відкрито виконавче провадження № 52989528 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 14855,25 грн заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 2-1342/2005, виданому 27.12.2012. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15.08.2013 була стягнута неустойка (пеня) за затримку аліментів у період з 01.02.2013 по 26.04.2013 в сумі 718,89 грн. З 26.04.2013 питання стягнення неустойки (пені) не ініціювалося. Тому порушує питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментної заборгованості у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну та не у повному обсязі виплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 26.04.2013 по 31.12.2015 з урахуванням стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини по 07.08.2014 в межах примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду від 13.06.2005 № 2-1342 2005 р. в розмірі 55000 грн.

В судове засідання позивачка не зявилася, в матеріалах справи мається її заява про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів з ОСОБА_1 за період з 14.01.2010 по травень 2013 року було предметом судового розгляду, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15.08.2013 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку) за затримку аліментів у період з 01.02.2013 по 26.04.2013 в розмірі 718,89 грн. При цьому в рішенні зазначено, що з часу направлення державним виконавцем виконавчого листа іншому компетентному органу ДВС, тобто з 26.04.2013, вина ОСОБА_1 у несплаті аліментів відсутня, так як обовязок їх утримання із заробітку (у тому числі за квітень і травень 2013 року) та перерахування стягувачеві покладається на бухгалтерію роботодавця. Таким чином, у випадку помилкового направлення працівниками Охтирського ВДВС виконавчого листа на адресу Прилуцького ВДВС, а потім на адресу Роменського ВДВС, у платника аліментів ОСОБА_1 відсутня вина у несплаті аліментів, а звідси і обовязок у сплаті неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з квітня 2013 року. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача та його представника, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 28.02.2017 закрито провадження у справі № 583/3859/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментної заборгованості на утримання неповнолітньої дитини в частині стягнення за період з 26.04.2013 по 31.05.2013 в звязку з тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З розяснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-1342/2005 від 13.06.2005 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, починаючи стягування з 31.05.2005 року.

На примусове виконання зазначеного рішення був виданий виконавчий лист, який з 2005 року знаходився на виконанні у ВДВС Охтирського МРУЮ, однак у 2006 році за заявою позивачки виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На протязі 2007-2009 років відповідач сплачував аліменти добровільно, що не заперечується сторонами у справі, а отже не підлягають додатковому доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.11.2012 року задоволено заяву ОСОБА_3 та видано їй дублікат виконавчого листа № 2-1342/2005 згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.06.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4

З матеріалів справи, а саме з рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2015, яке ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01.02.2016 залишене без змін, вбачається, що дублікат виконавчого листа був виданий 27.12.2012, на підставі якого державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ було відкрито виконавче провадження № 35979368. 26.04.2013 державним виконавцем ВДВС Охтирського МРУЮ винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист № 2-1342/2005 був надісланий за належністю до ВДВС Прилуцького МРУЮ. 09.04.2014 старшим державним виконавцем ВДВС Прилуцького МРУЮ закінчене виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та 28.04.2014 виконавчий лист направлений за належністю до ВДВС Роменського МРУЮ. 08.08.2014 державним виконавцем ВДВС Роменського МРУЮ на підставі виконавчого листа № 2-1342/2005 відкрите виконавче провадження. При цьому державним виконавцем ВДВС Роменського МРУЮ був проведений розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого загальна заборгованість станом на 01.11.2014 року становила 5880,43 грн.

Доказів того, що через умисні дії ОСОБА_1, як це стверджує позивачка, виконавчий лист був направлений до ВДВС Прилуцького МРУЮ суду не надано.

З довідки Східної філії ТОВ «Секьюрайті» від 07.02.2017 № 98 вбачається, що з серпня 2014 року по листопад 2015 року з заробітної плати ОСОБА_1 утримувались аліменти на підставі виконавчого листа № 2-1342 від 13.06.2005, але в меншому розмірі, оскільки відрахування проводилися по декільком виконавчим документам.

Згідно повідомлення Роменського МВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 02.02.2017 № 2174, за період з 08.08.2014 по 25.11.2015 розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 згідно рішення суду від 13.06.2005 № 2-1342 становить 6835,76 грн.

25.11.2015 виконавче провадження з примусового виконавчого листа № 2-1342/2005 було закінчене, що не заперечується сторонами.

Проте, з 2014 року між сторонами в судовому порядку вирішувався спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2015, яке ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01.02.2016 залишене без змін, визначена заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 20979,01 грн, в звязку з чим з 21.06.2016 продовжилося відрахування аліментів з заробітної плати ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи виконавчого провадження № 52989528 вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений зі Східної філії ТОВ «Секьюрайті» 11.10.2016.

З огляду на викладене, не вбачається вини відповідача, в розумінні ст. 196 СК України, в утворенні заборгованості по аліментам з 01.06.2013, в звязку з чим не вбачається підстав для стягнення неустойки (пені) за затримку сплати аліментів з 01.06.2013 по 31.12.2015, в звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимоги ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішенні в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_5