Справа № 352/31/17
Провадження № 2/352/390/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козинської сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом.Свої вимоги обгрунтовував тим, що його мама, ОСОБА_2, була власником будинковолодіння в селі Козина по вул. Незалежності, 126 Тисменицького району Івано-Франківської області та проживала в ньому. Проте, права власника майна, в установленому законом порядку, не зареєструвала в державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння мама не отримувала, однак вона вважається його власником. 25.03.2005 року ОСОБА_2, при житті, склала заповіт про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 10.06.2016 року ОСОБА_2 померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на будинковолодіння в селі Козина по вул. Незалежності, 126 Тисменицького району Івано-Франківської області. Він є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та всього іншого спадкового майна. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 немає. Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що 15.10.2016 року подав до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння та рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та проти його задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку зібраним доказам суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що мама позивача ОСОБА_2, 10.06.2016 року померла. Остання була власником будинковолодіння в селі Козина по вул. Незалежності №126 Тисменицького району Івано-Франківської області та проживала в ньому, проте права власника майна, в установленому законом порядку, не зареєструвала в державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння мама не отримувала.

Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

Пунктом четвертим Інструкції Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 р. встановлювалося, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Попри те, що права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_2 не отримувала, однак вона вважається його власником і це право презюмується.

Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість яких, згідно технічного паспорта, на даний час, становить 42873 грн. 00 коп.

Перелічені вище обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Козинської сільської ради від 11.11.2016 року №383.

ОСОБА_2 25.03.2005 року, при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем Козинської сільської ради та внесено в реєстр за № 9 про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла позивачу. На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Козинської сільської ради від 11.11.2016 року № 384.

Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на будинковолодіння в селі Козина по вул. Незалежності №126 Тисменицького району Івано-Франківської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та всього іншого спадкового майна. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 немає.

Відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що 15 жовтня 2016 року подав до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вказана вище обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.10.2016 року.

Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2016р. за №1358/02-31 та реконмендовано звернутися до суду.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до переконання, що позов є підставним і обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведенного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ч.1, 3 ЦК УКраїни та керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння № 126 по вул. Незалежності в селі Козина Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 10 червня 2016 року ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський