Справа № 182/157/15-ц
Провадження № 2/0182/868/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Дніпрянка», Відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі про визнання майна спільною сумісною власністю, виключення з опису й арешту майна, скасування постанови про розшук майна боржника, суд -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з зазначеним позовом, який згодом неодноразово уточнювала. За позовними вимогами просить:

визнати арештоване майна сумісною власністю з підстав укладення 18.04.2000 р. між нею, ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка» договору про сумісну діяльність;

виключити з опису й арешту майно за актом від 06.09.2013 р.;

скасувати постанову від 15.11.2011 р. про розшук майна боржника.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

06.09.2013 р. державний виконавець ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції описав та наклав арешт на майно, що належить ПП «Дніпрянка».

Вважає, що опис та арешт майна виконано з порушенням, оскільки державний виконавець не встановив кому належить майно.

Оскільки на звернення з вимогою, що майно на яке накладено арешт є спільною власністю, відповіді не отримано, звернулася з зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав. Суду пояснив, що 18.04.2000 р. між ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність.

06.09.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка». 15.11.2011 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову, за якою оголошено в розшук автомобіль ДЄУ Ланос, 2004 р. випуску, яке належить ПП «Дніпрянка».

Оскільки між ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка» укладено договір про спільну діяльність просить суд задовольнити позов, визнати арештоване майно спільною сумісною власністю, виключити з опису й арешту майно за актом від 06.09.2013 р. та визнати постанову про розшук майна боржника такою, що не відповідає дотриманням процедури.

Представник ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції просив відмовити в задоволені позову повністю, оскільки ОСОБА_3 не є стороною виконавчого провадження та право власності на арештоване майно ОСОБА_3 не підтверджується фактично.

ПП «Дніпрянка» надіслало на адресу суду заяву від 30.11.2015 р. за якою визнає позовні вимоги ОСОБА_3 (а.с. 125)

Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровської області надіслало на адресу суду клопотання про слухання справи за їх відсутності. (а.с. 117)

Представник Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі в судове засідання не зявився.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 355 ЦК України

1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України

1. За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

2. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За нормами ст. 1132 ЦК України

1. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

2. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Судом встановлено, що 18.04.2000 р. між ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. (а.с. 8)

За п. 1 зазначеного договору учасник спільної діяльності передає грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння.

Метою договору за п. 2 є досягнення спільної мети.

06.09.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було складено акт було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка». (а.с. 11-13)

15.11.2011 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову, за якою оголошено в розшук автомобіль ДЄУ Ланос, 2004 р. випуску, яке належить ПП «Дніпрянка». (а.с. 13, 78)

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до думки, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна, оскільки будь яких доказів представником позивача суду не надано, матеріали справи не мітять.

Зокрема, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року не може свідчити про належність обладнання, транспортного засобу на праві власності ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_3 суб'єкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання.

Оскільки у справі відсутні докази того, що обладнання, транспортний засіб є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_3, придбане на підставі договору про спільну діяльність, тому у звязку з недоведеністю права власності позивача на майно, що становить предмет позову суд не може застосувати способи його захисту, у звязку з чим позовні вимоги про виключення майна з опису за актом від 06.09.2013 р. та скасування постанови від 15.11.2011 р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, в звязку з тим що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (а.с. 7) судові витрати за рішенням суду повинні бути віднесені за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 355, 1130, 1132 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 15, 60, 88, 212, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції у такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4