Провадження № 2/219/630/2017
23 лютого 2017 року Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
секретаря Котинської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу вона має з відповідачем дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає. Просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до пункту 5 частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом надсилання судової повістки за місцем його реєстрації, про що є відповідні поштові повідомлення, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, сторони з 06 червня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що 06 квітня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 221, в графі «Батьки» батьком зазначений ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.7). Дитина мешкає з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується актом про склад сім'ї, і знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, мешкає від них окремо і добровільно допомогу на утримання дитини та позивача не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним, здоровий, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.
Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач ОСОБА_2, який є батьком неповнолітньої дитини, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обов'язків відносно утримання свого сина, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України.
Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України).
Разом з тим, позивачем, надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, та інші істотні обставини, які підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги матеріальне забезпечення сторін, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.
Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.
Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.1 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.
Згідно з п.3 ч. 2 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України.
При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 179, 180, 181, 182, 186, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ст. 51 Конституції України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Соледар, Донецької області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, судовий збір на користь держави в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.А.Брежнев