Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2361/16-ц
Провадження № 2/553/78/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої малолітньою особою, та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої малолітньою особою, посилаючись на те, що 21 травня 2014 року ОСОБА_2 залишив свій автомобіль на вулиці поряд з домоволодінням по АДРЕСА_1, вийшовши через деякий час, виявив, що його автомобіль пошкоджений шляхом нанесення фарби та подряпин, та з пояснень гр. ОСОБА_4 з'ясував, що вказані дії вчинено малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю якої відповідачка ОСОБА_3

Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 2580 грн. 19 коп., завдану внаслідок пошкодження її малолітньою донькою ОСОБА_5 автомобіля, 7000 грн. в рахунок відшкодування завданої позивачу пошкодженням майна моральної шкоди, а також судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Жарін М.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на недоведеність факту спричинення матеріальної шкоди позивачу внаслідок дій її малолітньої доньки ОСОБА_5. Відповідач не оспорювала того факту, що її донька пофарбувала автомобіль ОСОБА_2 у травні 2016 року, разом з тим наполягала, що фарбу, яку нанесла дитина, можливо було легко змити водою, не заподіюючи шкоди автомобілю позивача, вказувала, що відсутні об'єктивні підстави стверджувати про причетність дитини до пошкодження номерного знаку, а також до заподіювання подряпин фарбового покриття автомобіля, тим паче, що позивач постійно залишав машину на вулиці і будь-яка особа могли подряпати її, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями її доньки з пофарбування автомобіля та виявленими на ньому пошкодженнями, не доведено, що фарба, яка була нанесена на автомобіль дитиною, є синтетичною, у зв'язку з чим видалення її можливе лише внаслідок пофарбування. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником автомобіля "Toyota Hilux" білого кольору, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

21 травня 2014 року ОСОБА_2 залишив належний йому автомобіль на вулиці навпроти подвір'я домоволодіння АДРЕСА_2

Малолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір'ю якої являється відповідач ОСОБА_3, та яка перебувала на АДРЕСА_3 без нагляду дорослих, удень 21.05.2014 року нанесла фарбу на автомобіль "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1, в тому числі на деталі з лако-фарбовим покриттям, а також стекла та фари.

Факт пофарбування дитиною автомобіля позивача підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснивши, що вказані дії відбувались в її присутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорювала те, що автомобіль позивача пофарбувала її донька ОСОБА_9.

21.05.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Ленінського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області із заявою про те, що малолітня донька сусідів ОСОБА_9 обмалювала фарбою його автомобіль "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_4

Працівниками Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в ході перевірки за вказаним вище зверненням опитано бабусю дитини ОСОБА_10, яка пояснила, що 21 травня 2014 року близько 17 год. 30 хв. її онука ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, взяла з будинку у свого старшого брата, який навчається в художній школі, балончик з акриловою фарбою, якою самостійно особисто намалювала на автомобілі "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, різні малюнки та полоси синього кольору нанесла на різні частини автомобіля, а саме: задню фару, праву передню та задню двері , заднє праве крило, заднє ліве крило, ліву задню дверку, скло, передню праву фару. Все це їй стало відомо від сусідів та її онуки.

Вказані пояснення ОСОБА_10 фактично підтвердила в судовому засіданні, будучи допитана в якості свідка.

Згідно з листом начальника Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 23.05.2014 року за вих. № 2/1021, адресованим ОСОБА_2, його повідомлення від 21.05.2014 року розглянуто та у зв'язку з відсутністю в ньому даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та у зв'язку з відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань матеріали повідомлення зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події УМВС України в Полтавській області за № 2258 від 21.05.2014 року, були розглянуті згідно Закону України "Про звернення громадян" та "Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі міністерства внутрішніх справ України".

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала..

За приписами ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою..

Верховний Суд України в Постанові Пленуму "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року роз'яснив, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п'ятнадцяти років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі) , опікуни, а у відповідних випадках учбові, виховні або лікувальні заклади за наявністю загальних підстав. При цьому, слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 2 Постанови Пленуму "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року, заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що малолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, 21.05.2014 року перебувала за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_5, під наглядом бабусі ОСОБА_10, так як її мати ОСОБА_3 знаходилася на роботі. Залишившись без нагляду, дитина вибігла за територію подвір'я та нанесла фарбу на автомобіль позивача ОСОБА_2, який знаходився поруч з домоволодінням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про заподіяння матеріальної шкоди, позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Жарін М.А. посилались на те, що дитина нанесла на автомобіль синтетичну фарбу, змити яку водою можливості не було, під час пофарбування автомобіля пошкодила лако-фарбове покриття задньої ляди кузова, подряпавши його ймовірно балончиком від фарби, нанесенням фарби на номерний знак пошкодила його, у зв'язку з чим позивач вимушений був його замінювати.

Відповідач ОСОБА_3, а також допитані за її клопотанням в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12, пояснили, що автомобіль позивача малолітня ОСОБА_11 пофарбувала 21.05.2016 року акриловою фарбою, яка легко змивається водою, у зв'язку з чим внаслідок її нанесення на автомобіль неможливе таке його пошкодження, яке вимагає виконання ремонту.

Відповідач ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_12 пояснили, що на наступний день після подій 22.05.2016 року бачили автомобіль позивача ОСОБА_2 чистим, що, на їх переконання, підтверджує те, що фарба, яку використала малолітня ОСОБА_9, могла бути легко мита водою.

Вказані їх твердження суд вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до акту виконаних робіт № 37415 від 22.05.2014 року ТОВ "Компанія "Стар Лайн" на замовлення ОСОБА_14 виконано роботи з мийки автомобіля "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому, позивачем не надано суду жодних переконливих доказів того, що фарба, яка була нанесена дитиною на його автомобіль 21.05.2016 року, була синтетичною, не могла бути змита водою, що саме пофарбування автомобіля стало підставою для отримання позивачем нового номерного знаку та здійснення ремонту автомобіля, тобто не доведено існування причинно-наслідкового зв'язку між діями доньки відповідачки та наслідками у виді пошкодження майна позивача.

Позивач ОСОБА_2 стверджував в судовому засіданні, що мийка автомобіля 22.05.2014 року була пов'язана з необхідністю усунення наслідків дій малолітньої доньки відповідачки з пофарбування автомобіля.

Позивачем надано суду рахунок на оплату № НОМЕР_3 від 22.05.2014 року, виданий ОСОБА_2 ТОВ "Компанія "Стар Лайн" для оплати послуг з мийки в розмірі 160 грн. 01 коп.

Разом з тим, доказів понесення таких витрат, тобто відповідних фінансових документів, позивач суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає безпідставними і недоведеними його вимоги про відшкодування вартості цих послуг.

Поряд з цим, з наданих позивачем документів вбачається, що підставою для проведення ремонту автомобіля могли бути саме подряпини на лако-фарбовому покритті його автомобіля, а не саме його пофарбування.

Згідно акту № 3747в від 28.05.2014 року Центру Полтава - ТОВ "Компанія "Стар Лайн", при проведенні дефектовки лакофарбового покриття на автомобілі Toyota Hilux Супер білий, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2, було виявлено пошкодження лако-фарбового покриття, а саме: подряпини задньої ляди кузова. Усунення даного пошкодження можливе лише фарбуванням задньої ляди.

Вказані пошкодження були усунуті 28.05.2014 року, що підтверджується актом виконаних робіт ТОВ "Компанія "Стар Лайн" № 37474 від 28.05.2014 року, згідно змісту якого проведено розбирання/збирання ляди задньої, фарбування (з двох сторін) ляди задньої.

На підтвердження розміру завданої шкоди позивачем надано суду ряд товарних чеків та квитанцій, в тому числі: фіскальний чек на оплату 1000 грн. згідно рахунку № від 16.06.2014 року ТОВ "Компанія "Стар Лайн" на сплату коштів в порядку "передплати", зі змісту якого неможливо встановити, за які саме роботи проводилась оплата; фіскальний чек від 28.05.2014 року зі сплати ТОВ "Компанія "Стар Лайн" коштів в сумі 2200 грн. 18 коп. за автороботи з ремонту задньої ляди автомобіля, товарний чек від 22.05.2014 року зі сплати ФОП ОСОБА_15 220 грн.00 коп. за номерний знак НОМЕР_4.

З пояснень сторін по справі та свідків встановлено, що малолітня ОСОБА_5 21.05.2014 року під час нанесення фарби на автомобіль позивача частково пофарбувала номерний знак.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів того, що внаслідок дій дитини номерний знак автомобіля зазнав таких пошкоджень, внаслідок яких потребував заміни, тобто він поніс що він поніс відповідні витрати саме через дії доньки відповідачки. Разом з тим, з пояснень відповідача ОСОБА_3, допитаних за її клопотанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_12 встановлено, що пошкоджений номерний знак був самим позивачем, який намагався змити з нього фарбу, нанесену дитиною, не водою, а розчинником.

Ці обставини підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 та допитана за її клопотанням свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні заперечували факт причетності малолітньої ОСОБА_5 до нанесення подряпин автомобіля. Відповідач наголошувала, що автомобіль позивача постійно знаходився на вулиці, у зв'язку з чим пошкодити його могла будь-яка особа, яка проходила повз, він міг пошкодити його і під час експлуатації.

При цьому, жодних об'єктивних та переконливих доказів на підтвердження того факту, що подряпини задньої ляди автомобіля, у зв'язку з якими позивач вимушений був ремонтувати автомобіль, були нанесені саме 21.05.2014 року та саме малолітньою ОСОБА_11, в ході судового розгляду справи не встановлено.

З матеріалів перевірки Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області за зверненням ОСОБА_2 від 21.05.2014 року вбачається, що огляду автомобіля працівниками міліції не проводився, тобто стан автомобіля позивача та обсяг пошкоджень, за їх наявності, об'єктивно не встановлювався. Не навів відповідні дані ОСОБА_2, в тому числі щодо пошкодження номерного знаку та нанесення подряпин на ляду кузова автомобіля, також у своєму зверненні до правоохоронних органів та у власних письмових поясненнях. Підставою звернення до міліції був лише факт пофарбування автомобіля.

Судова автотехнічна, як і судова автотоварознавча експертизи після подій 21.05.2014 року не проводилися, на час розгляду судом справи автомобіль "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1, відремонтовано й перевірити достовірність пояснень позивача щодо характеру та локалізації пошкоджень, завданих автомобілю, ймовірність настання таких пошкоджень внаслідок дій малолітньої ОСОБА_11 та, відповідно, причетність дитини до їх виникнення, не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність причетності малолітньої ОСОБА_11 до спричинення пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_2 "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_1, у виді подряпин лако-фарбового покриття, що вимагало пофарбування, та до пошкодження державного номерного знаку, що потягло його заміну.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду справи не доведено шляхом надання належних і допустимих доказів факту вчинення малолітньою ОСОБА_11 неправомірних винних дій, які потягли заподіяння шкоди позивачу, не доведено наявність причинного зв'язку між її діями з пофарбування автомобіля та наслідками у виді подряпин його задньої ляди та пошкодження номерного знаку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 та його представник в позовній заяві та в судовому засіданні послалися на те, що внаслідок дій малолітньої доньки відповідача ОСОБА_3, що виразилися в пошкодженні належного ОСОБА_2 автомобіля, останньому заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в переживаннях, пов'язаних з пошкодженням майна, що призвело до погіршення самопочуття, негативно вплинуло на його уклад життя, оскільки змусило ремонтувати автомобіль за власний кошт, обмежило у можливості пересуватись за межі міста.

Разом з тим, позивачем не доведено в судовому засіданні факту заподіяння моральної шкоди, не надано доказів того, що він зазнав певних моральних страждань, переживань внаслідок дій малолітньої доньки відповідачки. Враховуючи викладене, а також те, що під час судового розгляду справи не знайшов підтвердження факт вчинення малолітньою донькою відповідачки ОСОБА_3 неправомірних винних дій, що мали безпосереднім наслідком пошкодження автомобіля позивача, що потребували проведення його ремонту та заміни номерних знаків, суд приходить до переконливого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди є безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення - в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна