РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16441/14-ц

Провадження № 2/643/216/17

17.05.2017

17 травня 2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа державний виконавець Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису і арешту майна, звільнення майна із-під арешту, визнання незаконними та скасування акту опису і арешту майна, - встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, яким остаточно просить визнати за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно, яке зазначено в акті опису та арешту від 13.10.2014, а саме: велотренажер «Орбитрек», вказаний у п. 1 акту, вартістю 900грн.; тренажер для ніг, вартістю 350грн.,вказаний у п.2 акту; ваги, вартістю 50грн., вказані у п. 3 акту; пилосос «ZELMER», вартістю 1450грн.; праску «PHILIPS», вартістю200грн.; телевізор «Самсунг», вказаний в п.6 акту,вартістю 250гшрн.; телевізійні тюнери, вказані у п.7 та п. 16 акту, вартістю 350грн.за кожний; DVD програвач «ВВК», вказаний у п. 8 акту, вартістю 900грн.; відеоплеєр «PHILIPS», вказаний у п. 9 акту, вартістю 50грн.; багатофункціональний пристрій: принтер, сканер, копир, вказаний у п. 10 акту, вартістю 1000грн.; принтер лазерний НР1000, вказаний у п.11 акту, вартістю 450грн.; обігрівач масляний «THOMAS», вказаний у п. 12 акту, вартістю 50грн.; телевізор «LG-TURBO», вказаний у п. 13 акту, вартістю 550грн.; мультиварка, вказана у п. 15 акту, вартістю 800грн.; пральна машина «ARDO», вказана у п. 17 акту, вартістю 300грн.; водонагрівач «GORENJE», вказаний у додатку до акту під п. 18, вартістю 550грн., а всього, майна на суму 8500грн.; визнати незаконним акт опису і арешту майна від 13.10.2014 та виключити з опису і звільнити з-під арешту вищевказане рухоме майно, яке описано та арештовано та зазначено у акті від 13.10.2014.

Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що є власником квартири № 55 по пр.. Московському,57/63 в м. Харкові 26.09.2014 неї на мобільний телефон подзвонили сусіди та повідомили, що невідомі особи зрізують замки та намагаються увійти до квартири. Прибувши на місце встановлено, що державний виконавець Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 та інші особи намагаються примусово увійти до житла, т.я. у грудні 2012 відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 158183,24грн., а 27.12.2013 Московським районним судом м. Харкова дозволено державному виконавцю примусове входження до квартири позивача з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6 Надавши державному виконавцю документи, що підвереджують право власності, зазначила, що ОСОБА_3 періодично проживає у квартирі та є користувачем. Однак, незважаючи на такі обставини, ОСОБА_5 з іншим державним виконавцем, 13.10.2014 знову намагалися зрізати замки у квартирі. Приїхавши до своєї квартири складено акти про пошкодження дверей квартири, опису та арешту майна, які позивач вважає незаконними, т.я. описане майно належить останньої і у акту та додатку до нього не підписувалась тощо. Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 прописана у квартирі з 2010, а майно набувалось до цього часу.

Представник позивача підтримав викладені обставини і вимоги позову, просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами позову погодились, надавши письмові пояснення та заяву, якою просять слухати справу за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо вимог позову у повному обсязі, надавши письмовий відгук на уточнену позову заяву.

Державний виконавець Машкіна І.О. надала письмові заперечення та заяву про розгляду справи за відсутності представника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ.

Суд, вивчивши доводи позивача, позицію відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, заперечення відповідача ОСОБА_4 та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Московському ВДВС ХМУЮ перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у загальному розмірі 158183,24грн.

Після відкриття державним виконавцем виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 06.12.2012 Московським районним судом м. Харкова, боржнику ОСОБА_3 надано строк для добровільного виконання рішення суду.

Також 24.12.2012 державним виконавцем згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, зроблено запити до адресно-довідкового бюро, ВДАІ тощо.

Із відповіді АДБ, судових і виконавчих документах вбачається адреса боржника ОСОБА_3 АДРЕСА_1.

Виходами державного виконавця за адресою боржника 03.04.2013, 16.05.2013, перевірити майновий стан останнього не виявилось можливим.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 дозволено державному виконавцю Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 примусове входження до квартири АДРЕСА_2.

26.09.2014 при здійснені виходу за вищевказаною адресою, державному виконавцю не вдалося перевірити майновий стан боржника через чинення перешкод ОСОБА_1 та іншими особами.

13.10.2014 при повторному виходу для примусового входження для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3, державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника.

Такі обставини підтверджено копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.08.2012, рішення апеляційного суду Харківській області від 07.11.2012, виконавчого листа від 15.08.2012, постанови про відкриття виконавчого провадження, запитів державного виконавця і відповідей на них, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника, актів державного виконавця, попереджень, ухвали Московського районного суду м. Харкова про дозвіл державному виконавцю на примусове входження до квартири (т.1 87-125,130-151, 158-169, т.2 а.с.14-17).

Далі, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними атків державного виконавця від 03.04.2013 та від 16.05.2013 про можливість перевірити майновий стан боржника у звязку з відсутністю мешканців квартири; про визнання незаконними дій державного виконавця Московського ВДЛВС ХМУЮ ОСОБА_5 по примусовому входженню до квартири № 55 по пр.. Московському, 57/63 в м. Харкові; про визнання незаконними дії державного виконавця Машкіної І.О. 13.10.2014 щодо примусового входження до вказаної вище квартири та про визнання незаконним та недійсним акт опису та арешту майна від 13.10.2014 з додатком залишено без задоволення (т.2 а.с.20-22).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2015, залишено без зміни (т.2 а.с.23,24).

Отже, вищенаведеними судовими рішеннями не встановлено факту порушення з боку державного виконавця ЗУ «Про виконавче провадження» щодо складання саме акту опису та арешту майна від 13.10.2014 і виконавчі дії державного виконавця Машкіної І.О., зокрема, складання акту опису та арешту майна від 13.10.2014 визнано законними та правомірними.

З боку позивача і в подальшому не надано суду жодного належних доказів, які б свідчили на незаконність акту опису та арешту майна боржника від 13.10.2014, не міститься таких доказів і матеріали справи.

Далі, позивач просить визнати за нею право власності на майно, що зазначено в акті опису та арешту майна від 13.10.2014, а саме: велотренажер «Орбитрек», вартістю 900грн.; тренажер для ніг, вартістю 350грн.; ваги, вартістю 50грн.; пилосос «ZELMER», вартістю 1450грн.; праску «PHILIPS», вартістю 200грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 250гшрн.; телевізійні тюнери, вартістю 350грн. за кожний; DVD програвач «ВВК», вартістю 900грн.; відеоплеєр «PHILIPS», вартістю 50грн.; багатофункціональний пристрій: принтер, сканер, копир, вартістю 1000грн.; принтер лазерний НР1000, вартістю 450грн.; обігрівач масляний «THOMAS», вартістю 50грн.; телевізор «LG-TURBO», вартістю 550грн.; мультиварка, вартістю 800грн.; пральна машина «ARDO», вартістю 300грн.; водонагрівач «GORENJE», вартістю 550грн., а всього, майна на суму 8500грн.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та в цієї квартирі зареєстрована ОСОБА_3, яка періодично в неї проживає.

Такі обставини не оспорюються сторонами по справі та підтверджено копіями договору купівлі-продажу від 14.01.2000, відомостей адресно-довідкового бюро (т. 1 а.с.47,48, 131).

Позивач стверджує, що описане вище майно, придбане саме нею протягом тривалого часу і ще до реєстрації та проживання у квартирі ОСОБА_3

Разом з чим, з боку позивача не надано безспірних та переконливих доказів у підтвердження своїх доводів.

Відповідно до положень ст..ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Надання з боку позивача лише інструкцій до експлуатації побутової, компютерної техніки, гарантійних талонів (т.1 а.с.53-70) не є доказами на підставі яких можливо встановити набуття ОСОБА_1 права власності на вказане вище майно, тому у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно та виключення

Отже, оскільки позивач не довела належності неї описаного та арештованого майна за актом державного виконавця від 13.10.2014, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги позову і щодо виключення з опису та звільнення майна з-під арешту згідно акту від 13.10.2014. Керуючись ст.ст. 109, 118,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1328 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

вирішив:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя