Справа № 144/1426/16-ц Провадження № 22-ц/772/783/2017Головуючий в суді першої інстанції Герман О. С.
Категорія 23 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ренет" на заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ренет" про повернення земельної ділянки, -

встановила:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в районний суд з позовом до СТОВ "Ренет" про повернення земельної ділянки, в обґрунтування якого посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 2,8146 га.

01.07.2006 між ним та відповідачем СТОВ "Ренет" в особі директора Яковенка В.П. укладено договір оренди землі, за умовами якого він передав відповідачеві в оренду терміном на 10 років (до 01.07.2016 року) належну йому земельну ділянку.

Термін дії договору на думку позивача закінчується 01 липня 2016 року, а тому він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення йому земельної ділянки, проте останній відмовляється виконати цю вимогу, посилаючись на те, що термін дії договору закінчується після спливу 10 років з моменту його державної реєстрації, тобто 26 червня 2017 року.

Заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ренет" с. Марківка Теплицького району Вінницької області повернути ОСОБА_3, земельну ділянку, яка належить йому на праві власності, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, розташовану на території Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, загальною площею 2,8146 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Вирішено питання про стягнення з СТОВ "Ренет" судового збору в доход держави.

Не погодившись із зазначеним рішенням СТОВ "Ренет" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, що відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 2,8146 га, яка розташована на території Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 24.12.2003 року Теплицькою районною державною адміністрацією.

01 липня 2006 між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем СТОВ "Ренет" було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Теплицькому секторі ДЗК Теплицького району 26.06.2007 року за №14.

Умовами договору (п. 8) сторони встановили, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк.

Відповідно до довідки №337/1/10/13 від 10.10.2016 року виданої Теплицьким відділенням Гайсинської ОДПІ позивач ОСОБА_3 з 01.01.2006 року по 30.06.2016 року отримував орендну плату від СТОВ "Ренет", що підтверджує фактичне використання відповідачем земельної ділянки позивача саме з моменту укладення договору, тобто з 01.07.2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції, виходив з того, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 01 липня 2016 року, при цьому на думку суду цей строк слід обчислювати з моменту укладення договору, а не з моменту його державної реєстрації, а тому СТОВ "Ренет" зобов'язане повернути позивачеві спірну земельну ділянку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, так як він не відповідає дійсним обставинам справи, при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень частини 3 статті 640 ЦК України договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" (далі - Закон).

За змістом статей 18, 20 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Як слідує із змісту договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами у справі, розділом "Прикінцеві положення" (п.43) передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державній реєстрації (а.с. 7-8).

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається не з моменту його укладення, а після набрання ним чинності, тобто з моменту його реєстрації, яка відбулась 26 червня 2017 року.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії спірного договору спливає 26 червня 2017 року, тому він є чинним, і як наслідок відсутні підстави для витребування землі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року при розгляді справи №6-2777цс16.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Суд першої інстанції на зазначені обставини справи і відповідні їм норми закону уваги не звернув і прийшов до неправильного висновку про наявність підстав для повернення СТОВ "Ренет" земельної ділянки позивачеві ОСОБА_3

Відповідно до п. 1, 3-4 ч. 1 ст. 308 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Частиною 2 статті 309 ЦПК України встановлено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому його слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 88 ЦПК України апеляційний суд відповідно перерозподіляє судові витрати по справі й стягує з позивача на користь відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ренет" задовольнити.

Заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ренет" про повернення земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь СТОВ «Ренет» судові витрати по справі - судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.