БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/643/17
Провадження № 2/497/493/17
19.09.2017 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря Ковтун О.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Болградська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2), який згодом уточнила (а.с.27, 28). Свої вимоги мотивує тим, що її донька ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.06.2014 року. Відповідач ОСОБА_3, колишній чоловік позивачки, по теперішній час залишається зареєстрованим за вказаною адресою, але не проживає у вказаній квартирі з моменту розірвання шлюбу. Його місце знаходження позивачці достовірно не відомо, тому вона вважає, що це порушує її права та права її доньки та перешкоджає реалізації їх права на житло у повному обсязі.
В судове засідання позивачка не прибула, повідомлялася за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомлення повернулися без вручення з відміткою за спливом терміну зберігання (а.с.24-25). В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.27-28).
Відповідач до суду не прибув. Про час та місце розгляду повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.36,53), та повідомлення повернулися без вручення з відміткою за спливом терміну зберігання (а.с.39,54,56).
На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» № №133 (6002) від 20 липня 2017 року (а.с.57) та газеті «Одеські вісті» №53 (4979) від 22 липня 2017 року (а.с.58).
Третя особа Болградська міська рада Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.36, 43, 53). Надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.41).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.27-28).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у цишлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.31).
Від цього шлюбу народилася донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження виданим Виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 24 червня 2014 року, серії I-ЖД №389290, актовий запис №33 (а.с.5)
07 серпня 2007 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та прийняла прізвище «Такоогло», тобто прізвище свого чоловіка, про що свідчить свідоцтво про шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 серії I-ЖД 208653, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.30). Цей шлюб було розірвано на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 16.06.2014 року, та позивачка залишила прізвище чоловіка «Такоогло» ( а.с.6).
Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 є матірю неповнолітньої ОСОБА_2 та виступає законним представником своєї доньки, яка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується договором дарування від 24.06.2014 року, згідно якого дарувальником виступає позивачка ОСОБА_1, а обдарованим - її донька ОСОБА_2, зареєстрований приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_6 в реєстрі за № 1311 (а.с.7,8).
Згідно інформації Болградського РС ГУДМС України в Одеській області від 08.06.2017 року № 1163, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38).
Аналогічна інформація значиться в домовій книзі на назване домоволодіння (а.с.9-16).
З акту опиту сусідів №85 від 29.05.2017 року, складеного Болградською міською радою Одеської області вбачається, що відповідач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 - не проживає більше пяти років (а.с.29).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з положеннями ЖК УРСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об'єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій статті 405 ЦК України, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК України. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім'ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут).
Тому, хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі статті 3 ЖК УРСР до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього суд дійшов висновку, що стосовно права члена сім'ї власника житла на користування ним, чинним є правило частини першої статті 405 ЦК України, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім'ї.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
До поважних причин закон може віднести строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Однак, судом встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачці будинку на протязі останніх пяти років, оскільки він виїхав на постійне місце проживання в м. Одеса. Тобто відсутні будь-які поважні причин, що могли б перешкоджати відповідачу проживати в названому будинку. Майна відповідача в цьому будинку також немає. Поштову кореспонденцію надіслану на імя відповідача за адресою: АДРЕСА_2, ним отримано не було (а.с.40, 54, 56).
Будь-яких прав на зазначену квартиру відповідач на даний час не має. Після спливу тривалого часу він відмовляється добровільно знатись з реєстрації, не має наміру повертатися в м. Болград, що порушує її, позивачки права та перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі.
За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Керуючись ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223-228, 294 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Болградська міська рада Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, визнати таким, що втратив право на користування квартирою в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_4.
Зобовязати Болградську міську раду Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, за адресою: АДРЕСА_4.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Болградського районного суду Одеської області про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева