Справа № 450/381/17 Провадження № 2/450/811/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2017 року Суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. перевіривши в м. Пустомити матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей,-

встановив:

08.02. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В силу вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява, крім іншого, повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зазначеної норми процесуального закону позивач не дотрималася, доказів на підтвердження того, що малолітні діти проживають із нею у позовній заяві не зазначила. З урахуванням того, що позивачем місце проживання відповідача зазначено м. Ковель, Волинської області. Вказані вище судом докази мають значення для застосування правил ч. 1 ст. 110 ЦПК України, щодо підсудності за вибором позивача.

Крім того, із позовної заяви видно, що позивачем заявлено дві самостійні вимоги немайнового характеру. Проте, судовий збір сплачено у розмірі 640 грн., як за одну вимогу самостійного характеру, що не відповідає вимогами закону. Так, Пленум ВССУ у п. 13 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив наступне: якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, встановлена наявність обставин, що згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачеві строку необхідного та достатнього для усунення недоліків позовної заяви, що не перевищує встановлені законом рамки.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суд,-

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей., - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви чотири дні з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3