ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6690/15-ц
Провадження № 2/210/380/17
У Х В А Л А

іменем України

"22" лютого 2017 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, прокуратура в особі в.о. керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про визнання дій відповідача протиправними та відшкодування збитків, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій відповідача протиправними та відшкодування збитків, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді від 09 лютого 2017 року позивачу був наданий строк для усунення недоліків шляхом: надання квитанції про сплату судового збору; уточнення змісту позовних вимог.

21 лютого 2017 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява- аргументація по позовній заяві.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як роз'яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,якщо порушення правил статей 119,120 ЦПК України виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, суддя приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 205, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, прокуратура в особі в.о. керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про визнання дій відповідача протиправними та відшкодування збитків, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя: С. В. Ступак