АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4607/17 Головуючий 1 інст. Довготько Т.М.
Справа № 643/4531/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 6 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики (розписки) недійсним,-

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати договір позики від 19.05.2015 року укладений між ними та ОСОБА_4 недійсним.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 6 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції не враховав зібрані у матеріалах справи докази, які вказують на недійсність договору позики, не звернув уваги на те, що позивачі жодного разу не бачились з ОСОБА_4 Розписку ОСОБА_2 видавав не ОСОБА_4, а ОСОБА_5, але грошей не від кого не отримував.

Вважає, що доводи про те, що позивачі ніколи не отримували грошових коштів від ОСОБА_4 підтверджується встановленими у кримінальному провадженні обставинами, що вказує на безгрошовість розписки від 19.05.2015 року.

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_3 хворіє на тяжкі психічні захворювання. Під час призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні.

Матеріали справи містять достатньо доказів того, що розписка про отримання позики була укладена під впливом обману.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано жодних доказів того, що розписка про отримання позики була укладена під впливом обману.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до принципу змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. ( ч.3 ст.10, ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК)

Отже на позивачів поряд з обовязком довести факт порушення свого субєктивного права відповідачем, також покладено обовязок довести обставини, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги і з якими закон повязує настання певних правових наслідків, тобто можливість задоволення позову.

Недоведеність цих фактів є підставою для відмови у позові за недоведеністю, що не позбавляє позивача права на предявлення нового позову.

Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи; розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обоівязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що згідно розписки від 19.05.2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли у борг у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, та зобовязувались повернути зазначену суму боргу у строк до 19.07.2015 року .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року позов ОСОБА_6 до Харківської міської ради, ОСББ «Союз» про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 10.09.2004 року, право власності на квартиру № 62, шо знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянко, буд. 24.

Відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капрала поліції ОСОБА_8 від 22.12.2016 року, у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003284 від 07.07.2016 року за заявою ОСОБА_9 від 06.04.2016 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Згідно ст.ст. 627, 628 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, визначені його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до положень ст. 203 та ст. 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.І); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.З); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України; недійсною визнається угода, що була укладена з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З розяснень, які викладені в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними, убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з розясненнями, які містяться в п. 20 вказаної Постанови Пленуму ВСУ правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Враховуючи викладене, суова колегя вважає, що суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору позики від 19.05.2015 року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обгрунтованості своїх позовних вимог іухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 6 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1