У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо», ОСОБА_7 про захист прав споживачів, пов'язаних з несплатою страхового відшкодування, стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 31 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «Jeely-CК», державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 32а по вул. Комсомольській у м. Першотравенську Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить йому на праві власності, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 122-4 КУпАП. Зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»), у зв'язку з чим він у січні 2015 року звернувся до страховика на підставі ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Посилаючись на те, що проведеним експертним автотоварознавчим дослідженням від 11 лютого 2015 року № 025/15 визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля всупереч п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, оскільки належний йому автомобіль 2008 року випуску, а дорожньо-транспортна пригода сталася у 2014 році, у зв'язку з чим фізичний знос не повинен враховуватися (строк експлуатації не перевищував семи років), просив суд стягнути із страхової компанії на свою користь страхову суму за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 49 000 гривень (що відповідає ліміту відповідальності); стягнути з ОСОБА_7 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 4 938 гривень 16 копійок. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Вусо» на користь ОСОБА_6 в рахунок страхового відшкодування 32 424 грн 96 коп. та витрати за проведення експертизи (дослідження) в сумі 400 грн, всього 32 824 грн 96 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6в рахунок відшкодування шкоди 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрати. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 грудня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «Jeely-CK», державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 32-а по вул. Комсомольській у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці даного маневру, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2. Постановами Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року та від 29 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. У січні 2015 року ОСОБА_8 звернулася до страховика на підставі ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Листом без дати за № 629686 ПрАТ «СК «ВУСО» відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Так, до сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст.1194 ЦК України, уразі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Встановивши, що власником пошкодженого транспортного засобу є дружина позивача, яка зверталася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, замовляла проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 11 лютого 2015 року № 025/15 та сплачувала витрати на його проведення, апеляційний суд вважав, що позивач має право користування автомобілем, однак такі повноваження не свідчать про наявність повноважень, властивих володільцю та, врахувавши, що ним не доведено порушення своїх прав дорожньо-транспортною пригодою, дійшов висновку про відсутність у позивача права на звернення до суду, а тому відмовив у задоволенні позову. Разом з тим відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Враховуючи, що за змістом ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При вирішенні спору, апеляційний суд викладеного не врахував та помилково вважав, що позивач не має права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович В.І. Мартинюк