АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Остапчук Т.В.
№22-ц/796/246/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про припинення поруки,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 27.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №014/2547/74/54991, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 300 000 доларів США строком на 240 місяців по 27.04.2027 року із сплатою 12,85 % річних.

Кредитор виконав свої зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку.

27.04.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2 укладено Договір поруки

Відповідно до умов Договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

Із метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 27.04.2007 року було укладено Договір іпотеки між кредитором та позичальником, відповідно до умов якого предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1.

20.05.2010 року предмет іпотеки добровільно реалізовано, кошти, які надійшли від продажу, було направлено на погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України та у зв'язку з добровільною реалізацією предмета іпотеки кредитор та позичальник уклали Додаткову угоду №1 до Кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, а саме, з 31 травня 2010 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,00 % річних.

Однак, позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.

04.06.2014 року боржнику та поручителю було надіслано вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань, якими зобов'язано повернути всю суму заборгованості. Проте, в установлений вимогами строк заборгованість за кредитом повернута не була.

Загальна сума заборгованості за Кредитним договором №014/2547/74/54991 від 27.04.2007 року станом на 07.08.2014 року складає 111 868,91 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 393 723,97 грн, з яких:

- заборгованість за кредитом - 107 262,73 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 336 337,66 грн.;

- заборгованість за відсотками - 690,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 8 603,75 грн.;

- пеня за прострочення кредиту та відсотків - 3 915,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 48 782,56 грн.

З урахуванням наведеного банк просив суд:

1) стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №014/2547/74/54991 від 27.04.2007 року, яка станом на 07.08.2014 року складає 111 868,91 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 393 723,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 107 262,73 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 336 337,66 грн; заборгованість за відсотками - 690,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 8 603,75 грн; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 3 915,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 48 782,56 грн;

2) стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір по 1827 грн з кожного.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов про припинення поруки.

У мотивування вимог посилалася на те, що 27.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №014/2547/74/54991, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 доларів США зі сплатою 12,85 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 27.04.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №014/2547/74/54991.

Банк та боржник домовились про реструктуризацію кредиту і уклали Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої банк зменшив розмір відсоткової ставки до 1% з 31 травня 2010 року і збільшив строк дії Кредитного договору та сукупну вартість кредиту.

З огляду на це Договір поруки є припиненим, оскільки банк збільшив обсяг відповідальності поручителя без його згоди.

З урахуванням наведеного просила суд припинити Договір поруки №014/2547/74/54991 від 27.04.2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 868,91 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 393 723,97 грн, із них:

- заборгованості за кредитом - 107 262,73 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 1 336 337,66 грн;

- заборгованості за відсотками - 690,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 8 603,75 грн;

- пені за прострочення кредиту та відсотків - 3 915,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 48 782,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 1827 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»судовий збір в розмірі 1827 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов.

Зазначає, що Кредитний договір є споживчим, оскільки наданий для придбання квартири, яка була передана в іпотеку банку в забезпечення виконання умов договору кредиту, виданого в іноземній валюті - доларах США.

На даний час квартира (іпотечне майно) продана за погодженою з банком ціною і гроші від її реалізації направлені на погашення заборгованості за договором кредиту.

07.06.2014 року набув чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Даний Кредитний договір відповідає вимогам цього Закону, його дія поширюється на дані правовідносини, а тому відсутні підстави для стягнення коштів в рахунок погашення залишку заборгованості, яка залишилась після реалізації майна, переданого в іпотеку банку як забезпечення валютного кредиту.

Також вказує, що правовідносини поруки відповідно до Договору поруки є припиненим згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так, згідно вимоги банку від 03.09.2013 року поручителю ОСОБА_2 було запропоновано погасити заборгованість за Кредитним договором у повному обсязі.

Отже, банк скористався своїм правом дострокового погашення всієї суми заборгованості і встановив нові строки виконання зобов'язань, а саме, 3 дні з дня отримання вимоги. Оскільки дана вимога отримана поручителем 06 вересня 2013 року, то строк виконання зобов'язання був передбачений до 09 вересня 2013 року. Строки звернення з вимогою до поручителя закінчилися через 6 місяців, тобто, 09 грудня 2013 року.

Так як банк звернувся до ОСОБА_2 лише в вересні 2014 року, тому він прострочив пред'явлення вимоги до поручителя і втратив право на її пред'явлення.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в частині задоволення первісного позову скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5 та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні Додаткової угоди №1 до Кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту не відбулося збільшення відповідальності поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №014/2547/74/54991. (а.с. 11-20 т. 1)

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4 Кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 300 000 доларів США. Кредит надається на 240 місяців з 27.04.2007 по 27.04.2027. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,85% річних.

27 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, згідно п. 1.2 якого сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по боргових зобов'язаннях боржника - ОСОБА_5, які виникають з умов Кредитного договору №014/2547/74/54991 від 27.04.2007 року, а саме: повернути кредит у розмірі 300 000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором , а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. (а.с. 21-23, 25 т. 1)

За умовами п. 2.1 Договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

31 травня 2010 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору, відповідно до якої з 31 травня 2010 року встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 1% річних; графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено у новій редакції у Додатках №1, №2 до цієї Додаткової угоди, які є невід'ємною частиною Додаткової угоди. (а.с. 24 т. 1)

Згідно із ч. 1 ст.553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення обсягу відповідальності за основним зобов'язанням, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя, є підставою для припинення поруки, і не дає підстав для покладення на останнього, відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 визначено, що відповідно до частини 1 статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанова Верховного Суду України у справі №6-73цс12 від 18.06.2012 року).

Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні Додаткової угоди №1 до Кредитного договору від 31.05.2010 року не відбулося збільшення відповідальність поручителя ОСОБА_2, оскільки даною угодою зменшено розмір відсоткової ставки з 12,85% до 1%.

Окрім того, зменшення розміру відсотків також підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором на 07.08.2014 року. (а.с. 7-10 т. 1).

Додаткова угода до кредиту була укладена в зв'язку з частковим погашенням кредиту в результаті реалізації предмета іпотеки і зарахування банком цих коштів на погашення процентів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання поруки такою, що припинилася.

В апеляційній скарзі апелянт посилається, що правовідносини поруки відповідно до Договору поруки є припиненими згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки направляючи ОСОБА_2 вимогу від 03.09.2013 року, банк скористався своїм правом дострокового погашення всієї суми заборгованості і встановив нові строки виконання зобов'язань, а саме, 3 дні з дня отримання вимоги. Так як дана вимога отримана поручителем 06 вересня 2013 року, то строк виконання зобов'язання був передбачений до 09 вересня 2013 року. Строки звернення з вимогою до поручителя закінчилися через 6 місяців, тобто, 09 грудня 2013 року, а банк звернувся до ОСОБА_2 лише в вересні 2014 року, тому він прострочив пред'явлення вимоги до поручителя і втратив право на її пред'явлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 просила визнати поруку такою, що припинилася, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, а не на підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому при перевірці рішення суду першої інстанції колегія суддів не може вийти за межі вимог, заявлених ОСОБА_2 у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог висновків суду не спростовують.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позовувідповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргуОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва