Провадження № 4-с/761/184/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.С. звернулась до суду зі скаргою дій головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. щодо винесення постанови від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52090231, просить суд, визнати неправомірною та скасувати вказану постанову, а також зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. відносити виконавче провадження ВП № 52090231.

Свою скаргу заявниця обґрунтовує тим, що 26.12.2016 року головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52090231 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, посилаючись на те, що вказана постанова є неправомірною, оскільки головний державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі здійснив заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону, а тому заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. були порушені його права, у зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві перебувало виконавче провадження ВП № 52090231 з примусового виконання виконавчого листа № 761/11145/13-ц, виданого 25.09.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором № 108/16 від 26.06.2008 року в сумі 12716,82 грн., а також судового збору в сумі 229,40 грн.

26.12.2016 року головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52090231 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Представник заявника вважає неправомірною постанову головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. від 26.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 52090231 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на його думку вказаним головним державним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону.

При цьому, представник заявника, який був стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем, має право знайомитись з матеріалами виконавчого провадженням та отримувати копії документів, які в них містяться, разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження обставин неправомірності дій головного державного виконавця суду надано не було.

Разом з тим, зі змісту постанови головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. від 26.12.2016 року, вбачається, що головним державним виконавцем з метою розшуку майна боржника були зроблені запити до органів ДФС України, Пенсійного фонду України, МВС України, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внаслідок здійснених головним державним виконавцем заходів майно боржника, на яке може бути звернено стягнення не розшукано, а тому головним державним виконавцем на п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернути стягувачу.

Таким чином, судом встановлено, що головним державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. заходи щодо розшуку майна боржника були здійснені у відповідності до вимог закону, однак виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови від 26.12.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 52090231, головний державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Стельмах О.О. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, доказів на спростування вказаних в оскаржуваній постанові обставин, суду надано не було, тому суд вважає, що з боку головного державного виконавця права чи свободи заявника вказаною постановою порушені не були, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіній Марині Анатоліївні в задоволенні скарги на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_4.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: