Справа № 481/38/17
Провадж.№ 2/481/119/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.П.,

за участю

представника позивача Бондаренко Н.В.

відповідачки ОСОБА_2

представника третьої особи Чупак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області (позивач) звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та стягнення з них аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом не проживають тривалий час. Батько до доньки жодного інтересу не проявляє, так як довгий час з дитиною не проживав, не цікавиться станом її здоров`я, не намагався вирішити її житлові проблеми, матеріальної допомоги не надавав. Мати дитини, ОСОБА_2, з якою, до 01.10.2015 року проживала малолітня також вихованням дитини не займалась, належного догляду за дитиною не здійснювала, часто змінювала місце свого проживання, в місцях проживання не створювала умов для життя дитини ( відсутність їжі, палива, постільної білизни) , що було встановлено обстеженнями 30.07.2014 та 03.09.2014 року.

Працівниками служби у справах дітей Новобузької райдержадміністрації 1.10.2015 року, за заявою матері, ОСОБА_5 влаштовано до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. За час перебування дівчинки в закладі батько ОСОБА_4 жодного разу не поцікавився долею своєї доньки, не телефонував їй, не їздив до неї, а мати, влаштувавши дитину на 6 місяців, до теперішнього часу не знайшла та не облаштувала місце постійного проживання, не знайшла роботу, не придбала речі першої необхідності та не зверталася до служби з приводу повернення їй дівчинки, хоча тричі її провідувала, останній раз 10 місяців тому.

За час перебування дівчинки у державному закладі ОСОБА_2 з'являлась до служби у справах дітей та повідомила, що вона проживала в м. Миколаєві, але має борги, житла не має, тому доньку вона забрати не може. Повідомила, що має намір виїхати у Донецьку область до родичів, але, після перевірки службою майбутнього місця вибуття відповідачки, встановлено, що й там умов для проживання ні матері, ні дитини не має , відсутнє електропостачання, родичі зловживають алкогольними напоями.

Сім'я перебувала під соціальним супроводом районного центу соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 08.12.2015 року, але відповідачка не співпрацює з центром. У зв'язку з цим , 29.11.2016 року сім'я була знята із супроводу з негативним результатом.

Відповідачка неодноразово викликалась на засідання комісії з питань захисту дітей Новобузької райдержадміністрації, де їй надавались рекомендації, щодо створення умов для повернення дитини в сім'ю, але вона нічого не виконала, з травня 2016 року до служби по питанню повернення дитини не зверталась, а її місце проживання було невідоме.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Новобузької РДА від 18.11.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 доцільно позбавити батьківських прав, як таких, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, позивач просив винести рішення про позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_5 та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць на користь закладу, де буде утримуватися дитина, а також передати неповнолітню під опікування позивача.

В судовому засіданні представник позивача Бондаренко Н.В. позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 до суду з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2, позов не визнала, підтвердивши, що її дитина довгий час знаходиться без батьківського піклування, мотивувала це тим, що не мала можливості бути з дитиною, так як у неї не було постійного житла, місця роботи, але обіцяла, що знайде роботу і буде допомагати дитині та відвідувати її. Відповідачка підтвердила в судовому засіданні факт побиття нею дитини в липні 2014 року, але просила дати їй строк для виправлення.

Представник третьої особи Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чупак С.В., позов підтримала і пояснила, що сім'я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом з 08.12.2015 року, але знята з негативним результатом 29.11.2016 року. Сім'я ОСОБА_2 неодноразово отримувала матеріальну допомогу від центру, але у зв'язку з частою зміною місця проживання, не зберігали придбане майно та не мають елементарних речей для проживання та побуту. Вважає, що відповідачка не прийняла ніяких дій, щоб більш як за рік повернути дитину до себе в родину.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2, 5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України.

В силу п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною.

Згідно ст..3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено наступне.

Згідно копій свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 року, батьками її є ОСОБА_4 та ОСОБА_6( а.с.08) .

Батьки разом не проживають. З 14.10.2011 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 (а.с.04) та має , крім ОСОБА_7, ще малолітнього сина ОСОБА_8.( 2012 року народження)

ОСОБА_2 23.02.2011 року притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання покладених на неї обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 року, а саме залишала дитину саму без нагляду( а.с.09).

Згідно акта з'ясування вчинення насильства в сім'ї від 30.07.2014 року встановлено, що ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , проживаючи в сім'ї з чотирьох чоловік, разом з матір'ю ОСОБА_2, її чоловіком ОСОБА_7, та їх сином ОСОБА_8, потерпіла фізичне насильство з боку своєї матері ОСОБА_2 ( а.с.10).

Як вбачається з характеристики інспектора Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 ОСОБА_2 зареєстрована в с. Новомиколаївка Новобузького району, але вона постійно змінює місце свого фактичного проживання. В АДРЕСА_3, вона не проживає з квітня 2015 року. Має дітей ОСОБА_5,2010 року народження та ОСОБА_8, 2012 року народження. За місцем проживання характеризується негативно, не судима, зловживає спиртними напоями, не працює та не намагається працевлаштуватись, проживає за рахунок державних виплат на дітей, які використовує за призначенням. Не займається вихованням і утриманням дітей, не здійснює за ними належного догляду.( а.с.11)

25.09.2015 року ОСОБА_2 звернулась до служби в справах дітей Новобузької РДА з заявою про влаштування ОСОБА_5 до Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей( а.с.12) та 01.10.2015 року малолітня ОСОБА_5 доставлена до центру, у зв'язку з складними життєвими обставинами.( а.с.15).

Як видно з інформації з Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, від 16.12.2016 року, ОСОБА_5 перебуває в центрі з 01.10.2015 року по теперішній час. За весь період перебування дитини в центрі її батько ОСОБА_4 жодного разу не відвідував доньку, а мати ОСОБА_2 відвідувала 26.10.2015 року, 16.11.2015 року, 30.11.2015 року, 21.12.2015 року та 03.02.2016 року (а.с.16).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2014 року ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_3, умови для проживання і розвитку дітей відсутні( відсутність їжі, бруд). На тілі малолітньої ОСОБА_5 виявлено синці та садна (на руках,плечах, спині). Дитина направлена до приймального відділення на медичне обстеження( а.с.13).

Як видно з акту обстеження житлово-побутових умов від 03.09.2015 року ОСОБА_2, за адресою с. Софіївка Новобузького району, умови для проживання і розвитку дітей відсутні (брудно, відсутні меблі, постільна білизна, речі першої необхідності, немає запасу продуктів харчування, палива, діти брудні) ОСОБА_2 надано строк 1 місяць для створення належних умов для проживання дітей та попереджено про відповідальність ( а.с.14).

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_2 та вищевказаних актів, відповідачка з сім'єю часто змінювала місце проживання,орендуючи житло, а саме, проживала в АДРЕСА_1 до квітня 2015 року; станом на 3.09.2015 року проживала в с. Софіївка Новобузького району; з її пояснень вбачається, що, після того, як її діти, за її заявою, були поміщені до державних закладів, вона з кінця осені 2015 року проживала в м. Миколаїв, потім проживала в АДРЕСА_2, у свого брата ОСОБА_10, але , згідно повідомлення служби в справах дітей Олександрівської РДА Донецької області від 06.04.2016 року сім'я, в якій проживала ОСОБА_2 веде непорядний спосіб життя, її члени зловживають алкогольними напоями в присутності дітей, в помешканні антисанітарія, відсутня електрика, відсутні меблі, іграшки, спальні місця для дітей, які там проживають( а.с.17). Зараз ОСОБА_2 повернулась до Новобузького району, де проживає за місцем своєї реєстрації в с.Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с.19).

Відповідно до пояснень представника Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чупак С.В. та інформації з вказаного центру від 29.11.2016 року( а.с.18), сім'я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом з 08.12.2015 року по 06.07.2016 року та знята з негативним результатом - складні життєві обставини не подолано, так як змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Причиною зазначеного, на думку представника центру, є небажання відповідачки ОСОБА_2 здійснювати батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини, яка в цьому питання поклалась на державу, передавши її до центру соціально-психологічної реабілітації.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачка, за час перебування доньки ОСОБА_5 разом з нею, не піклувалась про неї, вчинила фізичне насильство до дитини(що й сама підтвердила в судовому засіданні) не забезпечувала її фізичний та духовний розвиток, витрачаючи державну допомогу, не за призначенням. В подальшому, не приймала ніяких дій для повернення в свою сім'ю доньки, яку сама передала на опікування до держаної установи та близько 10 місяців не відвідувала доньку, яка там перебуває. За вільний час від утримання та виховання дитини (з 01.10.2015 року до теперішнього часу), не створила умов для проживання дитини, не цікавилась її долею, не знайшла засоби для її існування та утримання, після неодноразових бесід, рекомендацій та допомоги, з боку соціальних служб в справах дітей, які здійснювали соціальний супровід, тобто свідомо ухилилась від виконання передбаченого законом обов'язку по вихованню доньки, її матеріального утримання, піклування про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мала реальну можливість для цього і тому, в інтересах дитини, існують правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки.

Вирішуючи позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, суд зазначає.

Як вбачається з заяви ОСОБА_4 від 06.02.2017 року , він не заперечує проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5

Як видно з висновку органу опіки і піклування Новобузької РДА від 18.11.2016 року ОСОБА_4 з 2011 року не проживає з матір'ю дитини ОСОБА_5 ОСОБА_7 час ОСОБА_4 не виявляв до дитини батьківського інтересу, не цікавився проблемами та здоров'ям дівчинки, не намагався вирішити проблеми та надати допомогу, щоб дитину не влаштовувати до державного закладу (а.с.19). За період перебування в державному закладі, жодного разу її не відвідав та не вчиняв дій по її поверненню додому (а.с.16).

Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідач ОСОБА_4, який являється батьком вищевказаної неповнолітньої дитини, в порушення вимог ст.150 СК України, протягом тривалого часу, при наявності реальної можливості, не виявляє щодо цієї дитини батьківського піклування, не вчиняє дій щодо участі у їх вихованні, піклуванні про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також за період перебування доньки в державному закладі, жодного разу її не відвідав та не вчиняв дій по її поверненню додому, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав.

Відповідно до вимог ч.5 ст.167 СК України, у разі позбавлення батьківських прав обох батьків, якщо дитина не може бути передана бабі, діду, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки і піклування.

Як вбачається з пояснень представника позивача, інших осіб, родичів, які б могли опікуватись малолітньою ОСОБА_5, не має, а тому вона передається на опікування органу опіки і піклування.

В силу вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Як встановлено в судовому засіданні , та не оспорювалось відповідачкою ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не виконують свій обов'язок по утриманню малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст. 182, ст. 183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідачів, яка буде стягуватись щомісяця, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави судові витрати за позовними вимогами майнового та немайнового характеру( судовий збір, від сплати якого звільнений позивач).

На підставі ст.150, 164,165,166,167 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 210, 212-215, 218,367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженку міста Артемівськ Донецької області, батьківських прав щодо неповнолітнього доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Софіївка Новобузького району Миколаївської області .

Позбавити ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця села Софіївка Новобузького району Миколаївської області батьківських прав щодо неповнолітнього доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Софіївка Новобузького району Миколаївської області

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки міста Артемівськ Донецької області, проживаючої та зареєстрованої в с. Новомиколаївка Новобузького району Миколаївської області, на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця та жителя села Софіївка Новобузького району Миколаївської області на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Софіївка Новобузького району Миколаївської області передати на опікування органу опіки і піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1280 (одної тисячі двісті вісімдесят) гривень 00 копійок з кожного.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя