Справа № 645/1002/16-ц
Провадження № 2/645/117/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.01.2011 року між Приватним акціонерним товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачем не виконуються належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Таким чином, станом на 31.01.2016 року за відповідачем ОСОБА_3 існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 року у розмірі 27512,30 грн., яка складається з:

-Заборгованість за кредитом 4216,79 грн.;

-Заборгованість по процентам за користування кредитом 18709,21 грн.;

-Заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн.;

-Штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

-Штраф (процентна складова) 1286,30 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що факту отримання кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує, проте вказує, що під час її отримання не була повідомлена про умови та правила надання кредитних коштів, не була обізнана про умови зміни кредитного ліміту та можливість підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідач не заперечувала, що з 31.07.2013 року вона припинила здійснювати погашення кредиту через виниклі в неї матеріальні труднощі. Крім того, зазначила, що 30.08.2014 року вона отримала роздруківку руху коштів за її кредитною карткою та зясувала, що на протязі 2011-2012 років без її відома у м. Чугуєві Харківської області були здійснені зняття грошових коштів з її кредитної картки. ОСОБА_3 усно повідомила про це банк, однак підтверджень факту повідомлення про несанкціоноване зняття коштів з її кредитної картки не має.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 19.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Власним підписом в анкеті-заяві про видачу кредиту у вигляді кредитної картки відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківську сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір. Копії Умов та правил надання банківських послуг надані позивачем до матеріалів справи.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно умов п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

На підтвердження факту повідомлення про зміну тарифів з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_3 із зазначенням відповідних повідомлень (а.с. 79-86).

З врахуванням наведеного вище, заперечення відповідача ОСОБА_3 щодо необізнаності про розмір процентної ставки за користування кредитом та неправомірного її збільшення суд вважає безпідставними.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 31.01.2016 року за відповідачем ОСОБА_3 існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 року у розмірі 27512,30 грн., яка складається з:

-Заборгованість за кредитом 4216,79 грн.;

-Заборгованість по процентам за користування кредитом 18709,21 грн.;

-Заборгованість за пенею та комісією 2800,00 грн.;

-Штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

-Штраф (процентна складова) 1286,30 грн.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Крім цього, позивач просить стягнути на користь Банку 500 грн. + 1286,30 грн. = 1786,30 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів. Проте, судом встановлено, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 2.1.1.7.6 вказаних умов, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за зим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди.

Згідно до обов'язкової для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13: у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності - це не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В п.п. 1.1.5.22, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 0,1 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом.

Доводи сторони відповідача щодо зняття 06.03.2011 року, 29.03.2011 року, 02.10.2012 року невідомими особами без згоди ОСОБА_3 коштів з її кредитної картки та відсутність в звязку з цим заборгованості по погашенню кредиту суд вважає безпідставними. Як зазначено Верховним Судом України в правових висновках по цивільній справі №6-71цс15 від 13.05.2015 року відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Суд першої інстанції зазначає, що за таких обставин однією з умов відшкодування платнику суми операції, яка ним не виконувалася, та відновлення залишку коштів на її рахунку, є невідкладне повідомлення про таку операцію користувачем. В процесі розгляду справи належних доказів на підтвердження факту невідкладного повідомлення про несанкціоноване зняття з її рахунку коштів ОСОБА_3 не надала.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 726,00 грн.

Згідно платіжного доручення № PROМ4В5НТ5 від 24.02.2016 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546-552, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (, р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 року у розмірі 25 726 (двадцять пять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (, р/р 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя