Справа № 487/4676/16-ц
Провадження № 2/487/229/17
02.02.2017 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді Карташевої Т.А.
із секретарем Уманським І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" за договором кредиту №640/545-К545 від 18.09.2006 р. в сумі 262 566,51 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 169 276,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 66 374,51 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 20 153,82 грн., розмір інфляційних витрат - 1 968,98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 4 792,75 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 33,10 кв. м, житловою площею 22,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь позивача вартість сплаченого судового збору в розмірі 3 939,00 грн..
В обгрунтування позову позивач вказав, що 18.09.2006 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №640/545-К545, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надані грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 11 800,00 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1 договором кредиту, кінцевим терміном повернення основої заборгованості до 17.09.2021 року (або достроково у випадках, передбачених договором кредиту) та зі сплатою 13% річних.
27.09.2012 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін №2 до договору кредиту, відповідно до якого змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту разом із нарахованими процентами в гривню з встановленням максимального ліміту заборгованості за кредитом в сумі 171 279,06 грн., кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлено до 17.09.2021 р., встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 9,9 % річних. Інші умови договору кредиту залишені без змін.
18.09.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1, між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач зазначав, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 262 566, 51 грн. станом на 18.08.2016 року, тому позивач має право задовльнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
У судовому засіданні представник позивачка не був присутнім, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до якої, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку.
З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 18.09.2006 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №640/545-К545, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надані грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 11 800,00 доларів США з порядком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1 договором кредиту, кінцевим терміном повернення основої заборгованості до 17.09.2021 року (або достроково у випадках, передбачених договором кредиту) та зі сплатою 13% річних.
27.09.2012 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін №2 до договору кредиту, відповідно до якого змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту разом із нарахованими процентами в гривню з встановленням максимального ліміту заборгованості за кредитом в сумі 171 279,06 грн., кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом встановлено до 17.09.2021 р., встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 9,9 % річних. Інші умови договору кредиту залишені без змін.
18.09.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1, між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 16.06.2005 р. за реєстр. №2171.
Згідно з п. 3.3.7, п. 3.3.10 договору кредиту відповідач зобов*язувався дотримуватись положень договору кредиту, сплачувати кредитору проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. 2.4, п. 2.5 договору кредиту, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 договору кредиту.
Відповідно до п. 2.4 договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.
Відповідно до п. 2.4.1 договору кредиту сплата процентів здійснюється у валюті кредиту 10 числа місяця, наступного за тим, в яком унараховані проценти.
Відповідач порушив умови кредитного договору і не виконує зобов*язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування.
Станом на 18.08.2016 р. загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 262 566,51 грн., з яких: 169 276,45 грн. - заборгованість за кредитом, 66 374,51 грн. - заборгованість за відсотками, 20 153,82 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1968,98 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 4 797,75 грн. - інфляційні витрати за відсотками.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем спростований не був.
13.08.2014 р. відповідачу направлена вимога про усунення порушень кредитного договору, яка залишена ним без задоволення, заборгованість не погашена.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.
За правилами, передбаченими ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ст. ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 546, 572, 575, 585, 589 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов*язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов*язання.
Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання).
Стаття 39 Закону Україхни "Про іпотеку" містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.
Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 цього Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов*язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на премет іпотеки.
Пунктом 4.5 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду.
Згідно з п. 4.6 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: 4.6.1. шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпоткеку"; 4.6.2. або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
За таких обставин, права позивача щодо повернення кредиту є порушеними, а тому підлягають захисту. Підлягають задоволенню вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 3939,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 546, 572, 575, 585, 589, 1054 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" за договором кредиту №640/545-К545 від 18.09.2006 р. в сумі 262 566,51 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 169 276,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 66 374,51 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 20 153,82 грн., розмір інфляційних витрат - 1 968,98 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 4 792,75 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 33,10 кв. м, житловою площею 22,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 3939,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Т.А. Карташева