Справа № 285/68/17
провадження № 2/0285/620/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.03.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С., та представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2017 р. позивач звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 05.05.2016 р. померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадкова справа. З метою оформлення свої спадкових прав ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_3 22.12.2016 р. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру та розбіжності у площі земельної ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, однак подала заперечення проти позову та просила відмовити у його задоволенні, оскільки постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена законно. Справу просила розглянути за її відсутності.

Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

05.05.2016 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №236 від 06.05.2016 року (а.с. 9)

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 28.10.1996 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 244 кв.м. за адресою: м. Новоград-Волинський, пров. Воровського, б. 8, кв. 3. Кадастровий номер земельної ділянки відсутній. (а.с. 7)

Листом від 08.12.2016 року Управління Держгеокадастру в Новоград-Волинському районі Житомирської області повідомило приватного нотаріуса ОСОБА_3 про наявну розбіжність площі земельної ділянки, яка згідно обмірів складає 0,0217 га, що не відповідає площі згідно правовстановлюючого документа (0,0244 га).

Така розбіжність підтверджується довідкою ТОВ «Геозвягель+», яке розробляло технічну документацію із землеустрою спірної ділянки. (а.с. 13)

Відомості про кадастровий номер ділянки на запит нотаріуса не надано.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 р., ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після смерті ОСОБА_4, у звязку із відсутністю витягу з Державного земельного кадастру та розбіжністю в площі земельної ділянки. (а.с. 18)

Відповідно до ст. 1216 УК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У статті 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4,14, 4.15, п. 4 гл. 10 розділ 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Частиною 3 статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном обовязково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим. (ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр»)

Відповідно до пп. 4.20 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено Наказом Міністерства юстиції України

22.02.2012 № 296/5) встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно п.п. 4.12, п.4 гл. 10 розділу 2 зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. (П.п. 4.18 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку).

Отже, вказані норми визначають необхідним при видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину витребування нотаріусом у спадкоємців, серед іншого, документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та отримання нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього.

Тобто, законодавством передбачено вчинення нотаріусом дій по встановленню складу нерухомого спадкового майна. Також передбачено, що у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та невідповідність площі земельної ділянки, зазначеної у правовстановлюючому документі, її фактичному розміру, унеможливлює оформлення права власності нотаріусом.

У даному випадку позивач має право вимагати в судовому порядку визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Оскарження відмови нотаріуса є неналежним способом захисту прав спадкоємця.

Оскільки нотаріус відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину діяла в межах своїх повноважень та у відповідності з Законом та Порядком, які регулюють такі повноваження, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2017 р.

Суддя А.В. Помогаєв