АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Міський Комерційний Банк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості по заробітній платі.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішенням одноосібного акціонера ПАТ «Міський Комерційний Банк» № 53 від 19.11.2014 р. його обрано Головою наглядової ради ПАТ «Міський Комерційний Банк» з 20.11.2014 р., а рішенням № 54 від 19.11.2014 р., у зв'язку з обранням нового складу наглядової ради ПАТ «Міський Комерційний Банк» - про укладення з ним трудового договору строком на три роки.

19.11.2014 р. між ним та ПАТ «Міський Комерційний Банк» укладено трудовий договір б/н на виконання функцій Голови наглядової ради, відповідно до якого він зобов'язувався виконувати обов'язки Голови Наглядової ради, а роботодавець зобов'язується забезпечувати умови праці, необхідні для виконання зазначених обов'язків, сплачувати працівнику заробітну плату у розмірі 300 000,00 грн., іншу винагороду та забезпечувати інші гарантії та компенсації відповідно до цього Договору та чинного законодавства.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 732 ПАТ «Міський Комерційний Банк» віднесенодо категорії неплатоспроможних.

Справа № 760/10014/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4869/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 р. у ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р.

Постановою правління Національного банку України № 187 від 19.03.2015 р. відкликано банківську ліцензію.

Посилаючись на те, що починаючи з 20.11.2014 р. він кожен робочий день виходив на роботу до відділення ПАТ «Міський комерційний банк», однак, починаючи з 21.11.2014 р., позивач не допускався до робочого місця та, що трудовий договір з ним не був розірваний, і

будь-яких актів (наказів, розпоряджень тощо) Уповноваженою особою Фонду, щодо відсторонення його від роботи чи звільнення не видавалися, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті йому заробітної плати за період з 19.11.2014 р. по 19.03.2015 р., у розмірі 1 200 000,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду від 30.01.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не доведення ним факту оформлення трудових відносин, залишивши поза увагою укладений з ним 19.11.2014 р. трудовий договір який не розірвано, і відповідачем не видавалися накази (розпорядження) про відсторонення його від роботи чи звільнення, а відтак введення тимчасової адміністрації не обмежує його право на отримання заробітної плати.

Крім того суд не надав правової оцінки наданим ним на підтвердження факту недопущення його до роботи актам, запису в трудовій книжці про прийняття на роботу, та не застосував положення ст. 235 КЗпП Україн та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», безпідставно відмовивши у задоволення його вимог про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ «Міський комерційний банк» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними.

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи зазначена особа була повідомлена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту наявності між ним та відповідачем належним чином оформлених трудових відносини та правових підстав для нарахування позивачеві заробітної плати.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», передбачено, що згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Судом встановлено, що 19.11.2014 р. рішенням ТОВ «Глобал Фінансіал Менеджмент Груп», що є одноосібним акціонером ПАТ «Міський Комерційний Банк», ОСОБА_1 було обрано Головою наглядової ради ПАТ «Міський комерційний банк», починаючи з 20.11.2014 р.

Рішенням одноосібного акціонера ПАТ «Міський комерційний банк» № 54 від 19.11.2014 р. уповноважено Голову правління ПАТ «Міський комерційний банк» укласти трудовийдоговір з Головою наглядової ради Колесніченком О.О. строком на три роки, та встановити йому розмір щомісячної заробітної плати у розмірі 300 000,00 грн.

19.11.2014 р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_1 укладено трудовий договір, відповідно до якого позивач був прийнятий на посаду Голови наглядової ради.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. № 732 ПАТ «Міський Комерційний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 р. у ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до дня її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Постановою правління Національного банку України № 187 від 19.03.2015 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк».

Підписання виконуючим обов'язки Голови правління ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_1 трудового договору з 19.11.2014 р. та положення п.2.1 цього договору про те, що він діє з дати підписання не відповідає рішенню одноосібного акціонера ПАТ «Міський комерційний банк» № 53 від 19.11.2014 р. про обрання ОСОБА_1 головою наглядової ради товариства з 20.11.2014 р. Доказів на підтвердження того, що він приступив до роботи з 20.11.2014 р. позивач не надав.

Пунктом 1.4 трудового договорупередбачено, що він є підставою для видання наказу про прийняття працівника на роботу з дня укладення цього договору.

Представник ПАТ «Міський комерційний банк» категорично заперечував надання ОСОБА_1 будь-яких документів до відділу кадрів ПАТ «Міський комерційний банк» та внесення працівниками банку запису в трудову книжку позивача про прийняття його на посаду Голови наглядової ради від 20.11.2014 р.

Перевіряючи зазначені доводи та надану позивачем трудову книжку з записом про прийняття його на посаду Голови наглядової ради від 20.11.2014 р., колегія виходить з наступного.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 зі змінами (надалі Інструкція), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Оскільки наказ про прийняття на роботу позивача, як це передбачено п.2.1 трудового договору не видавався, не можна вважати запис в трудовій книжці таким, що відповідає вимогам Інструкції, а відтак доводи представника позивача про те, що з ОСОБА_1 не були оформлені трудові відносини, і він не виконував посадові обов'язки Голови наглядової ради є переконливими, а висновок суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 законним та обґрунтованим.

Правильним є і посилання суду на те, що трудове законодавство (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці») пов'язує право на оплату праці за фактично виконану роботу, а тому з урахуванням встановлених обставин дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «Міський комерційний банк» .на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: