Справа № 130/2218/14-ц Провадження № 22-ц/772/2143/2017Головуючий в суді першої інстанції Порощук П. П.
Категорія 5Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Стадника І.М., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Агеєвої Г.В., апелянтки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представника, адвоката Довбиша О.Л., розглянувши у відкритому судовому за-сіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5

про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, її представника ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Він-ницької області від 15 вересня 2014 року про визнання мирової угоди,

В С Т А Н О В И Л А:

25 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 про скасування свідоц-тва про право власності на житловий будинок з нежитловою прибудовою від 07 серпня 2012 року № 179, виданого ОСОБА_5 на 11/50 частин житлово-го будинку літ. «А», літ. «Б», літ. «В» з нежитловою прибудовою та вбудовани-ми нежитловими приміщеннями загальною площею 384,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2. Позов мотивований тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2013 року за ОСОБА_4 визнано право власності за набувальною давністю на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок літ. «А», загальною площею 75,1 кв.м., що складається з: приміщення № 2-5 позначеного літ. «А» площею 7,3 кв.м. ( санвузол ); приміщення № 2-6 площею 31,4 кв.м. ( торговий зал ); приміщення № 2-4 площею 14,6 кв.м. ( торговий зал ), приміщення № 2-3 площею 9,2 кв.м. ( кухня ), приміщення № 2-7 площею 4,9 кв.м. ( кімната ); приміщення № 2-8 площею 7,7 кв.м. ( кімната ), розташований по АДРЕСА_2. Намагаючись зареєструвати право власності на зазначене майно, ОСОБА_4 дізнався про набуття ним у влас-ність лише частини майна, а у власності ОСОБА_5 залишилася інша його частина. Оскільки у рішенні суду не зазначений розмір частки майна, що перейшло у власність ОСОБА_4, та розмір частки і перелік майна, що зали-шилося у власності ОСОБА_5, за відсутності можливості зареєстру-вати своє право власності, позивач звернувся до суду з даною вимогою ( а. с. 2-3 ).

15 вересня 2014 року сторони подали суду спільну заяву з клопотанням про визнання досягнутої ними мирової угоди ( а. с. 30-32 ).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 ве-ресня 2014 року визнано мирову угоду, за умовами якої майно у вигляді 11/50 частини житлового будинку літ «А», літ. «Б», літ. «В» з нежитловою прибудо-вою та вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 384,6 кв. м., що складається з: приміщення № 2-5 площею 7,3 кв.м. ( санвузол ), примі-щення № 2-6 площею 31,4 кв.м. ( торговий зал ), приміщення № 2-4 площею 14,6 кв.м. ( торговий зал ), приміщення № 2-3 площею 9,2 кв.м. ( кухня ), примі-щення № 2-7 площею 4,9 кв.м. ( кімната ), приміщення № 2-8 площею 7,7 кв.м. ( кімната ), приміщення 1-1 площею 11,6 кв.м. ( майстерня ), приміщення 1-2 площею 14,1 кв.м. ( майстерня ), приміщення 1-3 площею 6,4 кв.м. ( кладовка ), приміщення 1-ІІІ площею 8,5 кв.м. ( склад ), приміщення 1-IV площею 14,4 кв.м. ( кладовка ), 2-1 площею 7,6 кв.м. ( прихожа ), приміщення 2-2 площею 11,5 кв.м. ( коридор ) визнано спільною частковою власністю. З моменту ви-знання мирової угоди судом із закриттям провадження у справі свідоцтво про право власності на житловий будинок з нежитловою прибудовою від 07 серпня 2012 року № 179, видане ОСОБА_5 на 11/50 частин житлового будинку літ. «А», літ. «Б», літ. «В» з нежитловою прибудовою та вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 384,6 кв.м., що розташоване у АДРЕСА_2, є скасованим.

11/100 частки садибного ( індивідуального ) житлового будинку літ. «А» за-гальною площею 75,1 кв. м, а саме: приміщення № 2-5 площею 7,3 кв.м. ( сан-вузол ), приміщення № 2-6 площею 31,4 кв.м. ( торговий зал ), приміщення № 2-4 площею 14,6 кв.м. ( торговий зал ), приміщення № 2-3 площею 9,2 кв.м. ( кухня ), приміщення № 2-7 площею 4,9 кв.м. ( кімната ), приміщення № 2-8 площею 7,7 кв.м. ( кімната ), розташованого по АДРЕСА_2, в цілому є приватною особистою власністю ОСОБА_4 без обмеження вільно володіти, користуватися та розпоряджатися май-ном відповідно до чинного законодавства.

11/100 частки садибного ( індивідуального ) житлового будинку літ. «А» за-гальною площею 74,1 кв.м., а саме: приміщення 1-1 площею 11,6 кв.м. ( май-стерня ), приміщення 1-2 площею 14,1 кв.м. ( майстерня ), приміщення 1-3 пло-щею 6,4 кв. м. ( кладовка ), приміщення 1-ІІІ площею 8,5 кв.м. ( склад ), примі-щення 1-IV площею 14,4 кв.м. ( кладовка ), 2-1 площею 7,6 кв.м. ( прихожа ), приміщення 2-2 площею 11,5 кв.м. ( коридор ), розташованого по АДРЕСА_2, в цілому є приватною особистою власністю ОСОБА_5 без обмеження вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном відповідно до чинного законодавства ( а. с. 34-35 ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, однак вва-жає, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, її представник ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуаль-ного права, не встановлення фактичних обставин справи, не дослідження дока-зів у справі, просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали від 15 вересня 2014 року, скасувати дану ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про відмову сторонам у затвердженні мирової угоди, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянти зазначають, що ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу від 06 лютого 1973 року № 430 є співвласницею на праві спільної часткової власності 9/100 частин будинку по АДРЕСА_2. Відповідно до довідки квартального комі-тету «Центральний» від 04 квітня 2016 року № 941 в домовій книзі за адресою АДРЕСА_2 одним із домовласників зазначена ОСОБА_2 На сайті Жмеринської міської ради у розділі архів оприлюднена інформа-ція, що на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради на-родних депутатів від 04 січня 1987 року № 2 будинковолодінню по АДРЕСА_2 Згідно копії технічного паспорту на житловий бу-динок АДРЕСА_2 співвласником саме цього домоволо-діння є відповідач у справі ( а. с. 47-49 ).

Ухвалою судді апеляційного суду від 10 серпня 2017 року апелянтам понов-лений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2014 року про визнання мирової угоди ( а. с. 87 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу осіб, які беруть участь у справі, їхніх представників, дослідивши матері-али справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали су-ду першої інстанції в межах заявлених в суд вимог та доводів апеляційної скар-ги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність частко-вого задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриття проваджен-ня у справі, суд першої інстанції виходив із того, що ця мирова угода не супе-речить вимогам закону, не порушує права, інтереси чи свободи інших осіб.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися однозначно не можна.

За положеннями статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторона-ми з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосувати-ся лише прав та обов'язків сторін і предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Тобто мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору. Не може визнаватися судом мирова угода, яка порушує права, свободи й охороню-вані законом інтереси інших осіб. Умови мирової угоди мають безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи май-на, які не належать до цього предмета.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами має місце спір з приводу садиби АДРЕСА_2, власником частки якої за представленими об'єктивними доказами є ОСОБА_9 Не до-слідивши вказані обставини, суд помилково не залучив останню до участі у справі, вирішивши питання про її права та обов'язки. Отже, зазначена мирова угода порушує права, свободи й охоронювані законом інтереси апелянтки.

Таким чином, визнавши укладену сторонами мирову угоду, суд першої ін-станції порушив норми статті 175 ЦПК України, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної судової ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відтак вимога апеляційної скарги щодо постановлення нової ухвали про від-мову у затвердженні мирової угоди задоволенню не підлягає, оскільки одночас-не застосування взаємовиключних норм процесуального законодавства є непри-пустимим.

Не підлягає задоволенню й вимога апелянтів в частині скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на 11/50 частин житлового будинку літ. «А», літ. «Б», літ. «В» з нежитловою прибудовою та вбудованими нежитловими приміщеннями загальною площею 384,6 кв.м. по АДРЕСА_2, оскільки дане свідоцтво видане не на підставі оскар-жуваної судової ухвали і, якщо є, на думку апелянтів, предметом спору, то не даної цивільної справи.

Стосовно вимоги про стягнення з позивача та відповідача судових витрат на користь ОСОБА_2, то колегія суддів вважає доцільним у цій частині апе-ляційної скарги виконати вимоги норм статті 88 ЦПК України.

Згідно зі статтею 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невід-повідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріаль-ного чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення пи-тання.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, її представника ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 ве-ресня 2014 року про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про скасування свідоцтва про право власності - скасувати, справу повернути в суд першої ін-станції для продовження розгляду по суті заявленої вимоги.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 та із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 по 160,00 гривень з кожного у відшкодування сплаченого судового збору за подання в суд апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: