Справа № 352/115/17
Провадження № 22-ц/779/840/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Беркій О.Ю., Максюти І.О.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії в сумі 13085,58 грн., за апеляційною скаргою Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Тисменицького районного суду від 10 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_2 з 11.06.2007 року призначено пенсію за нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено наступним: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

25.04.2014 року ОСОБА_2 звільнена з посади головного бухгалтера Черніївської сільської ради.

05.01.2015 року відповідачем було укладено цивільно-правовий договір з Черніївською сільською радою Тисменицького району про виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку, строком дії до 30.06.2015 року. 01.07.2015 року було підписано ідентичний договір строком до 31.12.2015 року.

Зі змісту вищевказаного договору вбачається, що фактично він є трудовим договором, укладення, дія та припинення якого регулюється нормами Кодексу законів про працю України.

Оскільки ОСОБА_2 під час роботи по виконанню бухгалтерського обліку сільської ради продовжувала отримувати пенсію, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року у розмірі 13085,58 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 10 квітня 2017 року залучено до участі у даній справі правонаступника позивача - Тисменицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Рішенням Тисменицького районного суду від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії відмовлено.

На вказане рішення суду Тисменицьке обєднане управління ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

На їхню думку, судом першої інстанції неправомірно не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 року), відповідно до ч. 7 якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

На їхню думку, з умов цивільно-правових договорів, укладених між Черніївською сільською радою Тисменицького району та ОСОБА_2 про надання бухгалтерських послуг, які діяли з 05.01.2015 року по 30.06.2015 року та з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року, випливає, що бухгалтер виконує свою роботу на підставі трудового договору, а тому відповідач не мала права на одержання пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

Вважають, що договори між сторонами були укладені з метою приховати трудові відносини між ОСОБА_2 та сільською радою.

Так як пенсія за вказаний період набута відповідачем без достатньої правової підстави, вона зобовязана повернути надмірно отримані кошти.

У звязку з наведеним, просили рішення Тисменицького районного суду від 10 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання Апеляційного суду не зявилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року ОСОБА_2 Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, правонаступником якого є Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, призначено пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно копії трудової книжки відповідача, остання 25.04.2014 р. звільнена з посади головного бухгалтера Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області у зв'язку з досягненням пенсійного віку (а.с. 9-10).

Встановлено також, що 05.01.2015 р. та 01.07.2015 р. між Черніївською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та відповідачем були укладені строкові цивільно-правові договори про надання бухгалтерських послуг.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні умови для повернення відповідачем безпідставно набутого майна у вигляді переплати пенсії, встановлені ст. 1215 ЦК України. Зокрема, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про допущення ним рахункової помилки при нарахуванні пенсії відповідачу, а також доказів про допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з п. 1.1 Цивільно-правового договору від 05.01.2015 року та Цивільно-правового договору від 01.07.2015 року, укладених між Черніївською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець), виконавець бере на себе зобов'язання надавати бухгалтерські послуги. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та іншими соціальними витратами, зумовленими народженням та похованням.

П.п. 1.2, 1.3 зазначених договорів передбачено, що замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи, зобов'язується своєчасно прийняти й оплатити виконану роботу (а.с. 6-7).

З актів приймання та здачі виконаних робіт по цивільно-правовому договору від 30.04.2015 р., 31.05.2015 р., 30.06.2015 р., 31.07.2015 р., 31.08.2015 р., 30.09.2015 р., 31.10.2015 р. вбачається, що плата за надані бухгалтерські послуги ОСОБА_2 проводилася на підставі виконання роботи, визначеної в договорі (а.с. 22-28).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Зі змісту наведених норм та матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та Черніївською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області 05.01.2015 року та 01.07.2015 року були укладені саме цивільно-правові договори для отримання певних послуг, а тому дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а не Кодексом законів про працю України.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Виходячи зі змісту вказаних норм, обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене в статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-91цс14.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідача ОСОБА_2, зокрема, подання нею документу з явно неправильними та недостовірними відомостями, а також доказів недостовірності даних, на підставі яких розраховувалась пенсія.

Щодо посилань позивача на встановлені тимчасові у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року обмеження щодо виплати пенсій, то такі стосуються посадових осіб місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування (ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"), а відповідач з 25 квітня 2014 року звільнена із займаної посади у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10), а з 05 січня 2015 року виконували роботи у сільській раді на підставі цивільно-правового договору.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки є не суттєвими та були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм судом дана належна оцінка.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Томин О.О.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_3