Справа № 760/5579/16-ц
№2/760/1566/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Запаловській Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 164909,69 грн. та моральної шкоди 10000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2015 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-2410», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Вадима Гетьмана у м. Києві, порушив п. 1.5, 2.3, підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху, не дотримався дозволеної швидкості руху, виконуючи маневр перестроювання не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Део Ланос», д.н. НОМЕР_3 та автомобілем «Volkswagen Т-4» д.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій автомобіля «Део-Ланос» отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно Звіту №С15-466 від 18.11.2015 року, проведеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen Т-4» д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 164109,69 грн.

Позивачці було завдано моральної шкоди. Позивач вимушена витрачати свій час на збирання документів, звертатись до суду за захистом своїх прав. Моральну шкоду оцінює в 10000 грн.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача та її користь 164909,69 грн. майнової шкоди та 10000 гривень моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, не погодився з розміром шкоди та зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», тому страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування в межах ліміту. Шкода заподіяна внаслідок порушення відповідачем ПДР.

Заслухавши пояснення представників сторін, дслідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2015 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-2410», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по по вул. Вадима Гетьмана у м. Києві, порушив п. 1.5, 2.3, підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху, не дотримався дозволеної швидкості руху, виконуючи маневр перестроювання не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Део Ланос», д.н. НОМЕР_3 та автомобілем «Volkswagen Т-4» д.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій автомобіля «Део-Ланос» отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Власником автомобіля «Volkswagen Т-4» д.н. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», поліс № АІ 5612692.

Позивач до страхової компанії відповідача не зверталась, посилаючись на те, що на офіційному сайті МТСБУ міститься інформація, що ПрАТ «СК «Україна» має заборгованість перед фондами МТСБУ та її членство в МТСБУ припинено. За таких обставин, вона позбавлена можливості отримати відшкодування матеріальної шкоди від страховика відповідача. Просить стягнути завдану шкоду саме з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи ОСОБА_2

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року в справі № 6-954цс16.

За таких обставин, завдана позивачу майнова шкода підлягає стягненню з відповідача.

На підтвердження розміру завданої майнової шкоди, позивач надала суду Звіт №С15-466 від 18.11.2015 року, ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт. У звіті зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen Т-4» д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 164109,69 грн.(а.с.25-43).

За проведення Звіту №С15-466 від 18.11.2015. позивач сплатила 800 гривень. Понесені витрати підтверджуються копією квитанції (а.с. 44).

Віповідач не надав доказів на спростування розміру завданої шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування

Відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав, передбачених пунктом 3 ч. 2 ст.23 ЦК України, а саме: за моральну шкоду, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її майна, проводиться в розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1000 грн.

З урахуванням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1649,10 грн. за вимоги майнового характеру та 551,2 грн. за моральну шкоду.

Керуючись статтями 12, 14, 22, 23, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтями 1, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 164109,69 грн. майнової шкоди, 800 гривень витрат за проведення звіту про оцінку автомобіля, 1000 грн. моральної шкоди та 2200,30 грн. судового збору, а всього стягнути 168109 (сто шістдесят вісім тисяч сто дев»ять) грн. 99 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Кушнір С.І.