Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1412/16-ц
Номер провадження 2/540/92/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Порохні І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.08.2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № DNC0FF15080119, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 6663,35 грн. зі сплатою 0,12 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Оскільки зобовязання за договором позичальник належним чином не виконує, а тому станом на 24.10.2016 року має заборгованість. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 78296,80 грн та судовий збір.

У судове засідання сторони не зявилися, представник позивача у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 11.08.2011р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком Приватбанк та ОСОБА_1укладений кредитний договір № DNC0FF15080119, що складається із Заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», за умовами якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 6663,35 грн на 24 місяці, з 11.08.2011 по 10.08.2013 року включно на придбання товару, зі сплатою 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 605,76 грн та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 66,63 грн. Погашення заборгованості здійснюється в період з «6» по «10» число кожного місяця у сумі 344,62 грн. Дата останнього погашення заборгованості не пізніше 10.08.2013 р. Товар є предметом застави. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави складає 8271,04 грн. При порушенні зобовязань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до Умов та правил (а.с.51).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 24.10.2016 заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 78 296,80 грн., з яких: 74092,19 грн різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 3 704,61 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості) (а.с.49-50).

Згідно рішення Третейського суду від 10.10.2014р. з відповідача за невиконання вказаного договору стягнуто заборгованість в розмірі 32426, 38 грн станом на 18.11.2013р. (а.с. 48). Оскільки у вказаному рішенні не зазначено з яких сум складається ця заборгованість, таких доказів не надав і позивач, суд при її визначенні буде виходити з наданого позивачем розрахунку заборгованості за яким станом на 18.11.2013р. існувала заборгованість в розмірі: 4681, 53 грн - заборгованість за кредитом; заборгованість за процентами 4, 36 грн, пеня-1 1025, 87 грн та пеня-2 14516, 29 грн, комісія 999, 45 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, в даній справі оцінці підлягають вимоги позивача про стягнення різниці сум зазначених в розрахунках у даній та попередній справі, зокрема: заборгованість по кредиту 0 грн (4681, 53-4681, 53), по відсотках 0 грн (4, 36-4, 36), заборгованості з пені-1 85320, 23 грн (86346, 10-1025, 87) та з пені-2 86346, 10 грн (100862, 39-14516, 29), заборгованість з комісії 0 грн (999, 45-999, 45); штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф відсоток від суми позову 8583, 32 грн, але в межах позовних вимог 3704, 61 грн.

Відповідно до п. 2.4.5.1 Умов, при несвоєчасному погашенні заборгованості відповідач сплачує пеню в розмірі 1, 25 % від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення, а п. 2.4.5.5 Умов передбачено, що при порушенні строків платежів більше ніж на 90 днів сплачується штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості.

В той час, за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Таким чином, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки п. 2.4.5.1 договору (стягнення пені) та п. 2.4.5.5 (стягнення штрафу) визначена відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань, а відтак одночасне їх застосування є неприпустимим.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р.

В той час, у відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Цей висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду Україні викладеній у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором після винесення судового рішення від 10.10.2014р., що є неналежним виконання договору позики та призвело до порушення прав позивача, а відтак з нього на користь банку підлягає стягненню пеня станом на 24.11.2016.

При визначені розміру пені, яка підлягає до стягнення, суд виходить з того, що згідно розрахунку заборгованості вона складає 100833, 23 грн, а згідно позовних вимог сума до стягнення становить 78296,80 грн, а відтак виходячи з принципу диспозитивності, до стягнення з відповідача підлягає 74092, 19 грн (78296, 80 500 (штраф фіксована частина та 3704, 61 грн штраф, відсоток від позову), у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1303, 59 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанкзаборгованість за кредитним договором № DNC0FF15080119 від 11.08.2011у розмірі 74092, 19 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1303, 59 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: