Ухвала

іменем україни

23 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 9 березня 2006 року б/н ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - до липня 2008 року.

Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 1 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 1 493 грн 50 коп. та заборгованість за відсотками за вказаним договором, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 3 708 грн 13 коп. за період з 1 серпня 2012 року по 1 серпня 2015 року, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» з огляду на пропущення ним строку звернення до суду з відповідним позовом, про застосування якого було заявлено відповідачем у заяві, яка була подана 2 грудня 2015 року до суду першої інстанції (а. с. 28-29). При цьому суди правильно виходили із того, що строк дії картки закінчився 31 липня 2008 року, трирічний строк звернення до суду закінчився 31 липня 2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся 29 вересня 2015 року.

Такий висновок судів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: