Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

09 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулася у Володимирецький районний суд з позовом до ОСОБА_1, в обґрунтування якого вказувала, що їй на праві власності належить житловий будинок з магазином, що знаходиться у смт. Рафалівка по вул. Петро-Павлівська, 20-Б, Володимирецького р-ну, Рівненської обл.

22.10.2015 року її сусід ОСОБА_1 зрізав дерево на сусідній ділянці, яке впало і пошкодило дах гаража та туалету її господарства. Було побито листи шиферу, з яких 7 вона замінила за свій рахунок, а ще 8 потребують заміни. Діями відповідача їй завдана матеріальна шкода, в розмірі 3223,50 грн. та моральна шкода, яку вона оцінила в розмірі 2000 грн. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати їй завдані збитки.

Із цих підстав просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду, в розмірі 3223,50 грн., моральну шкоду, в розмірі 2000 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року позов задоволено частково.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/300/2017 Головуючий у 1 інстанції : Іванків О.В. Доповідач : Григоренко М.П.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди, в сумі 3223 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені нею та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору та оплату правової допомоги в сумі 1051 грн. 20 коп., а всього стягнуто 5274 грн. 70 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що за проханням самої позивачки він 22.10.2015 року обрізав нижнє гілля горіха, який ріс біля огорожі, що межує з домоволодінням ОСОБА_2 Гілля нависало лише над туалетом, а гараж розміщений далі.

Він визнає, той факт, що під час обрізання гілля та прийняття міри безпеки при цьому, одна гілка зачепила край листа шиферу даху туалету, внаслідок чого лист був пошкоджений. Позивачка не зверталася до нього з вимогою відремонтувати дах туалету, мови за ремонт даху гаража взагалі не було, оскільки він не був пошкоджений.

Вважає, що позивачка не надала докази, що саме на суму 3223,50 грн. їй була завдана шкода.

ОСОБА_2 надала суду копію акта обстеження гаража від 11.07.2016 складений комісією Рафалівської селищної ради майже через девять місяців, який підтверджує, що дах гаража все ще лишається пошкоджений (побитий шифер орієнтовно сім листів). Докази позивачки є суперечливими, оскільки даний акт спростовує факт відремонтованого даху гаража найманим працівником ОСОБА_3 ще в грудні 2015 року, як стверджувала позивачка.

Крім того, його не було повідомлено, як особу яка буцімто нанесла збитки, для участі в обстеженні, щоб він міг внести свої зауваження, з метою обєктивного вирішення даного питання.

Поважаючи вік позивачки та враховуючи її матеріальний стан, незважаючи на наведені ним вище обставини, він добровільно погоджується сплатити ОСОБА_2 заявлений нею матеріальний збиток в розмірі 1604,50 грн. (суму витрачену нею на ремонт даху гаража, про що вона стверджує в позові).

Із стягненням моральної шкоди він категорично не погоджується, оскільки позивач не вказала, які саме страждання їй були заподіяні, в чому полягали такі страждання та порушення її звичайного способу життя якщо такі були.

Вважає, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, так як гілля з дерева він обрізав на прохання самої позивачки і будь-якого умислу пошкодити майно у нього не було.

Також не погоджується із стягненням з нього витрат понесених позивачем на правову допомогу, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1604,50 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та розподілити судові витрати по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач та її представник вказують, що оскаржуване рішення вважають законним та обґрунтованим, тому просять залишити його без змін.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повністю задовольняючи вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином обґрунтувала розмір витрат, які їй необхідно понести для повного відновлення пошкодженого з вини відповідача майна.

Стягуючи із відповідача на користь позивача моральну шкоду, в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції вважав встановленим, що в результаті необережних дій ОСОБА_1 ОСОБА_5 були завдані душевні та фізичні страждання, які остання зазнала в результаті пошкодження її майна та неможливістю його використання за цільовим призначенням.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з ухваленням у справі нового рішення.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6, 27.03.1992, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

По справі встановлено, що 22 жовтня 2015 року під час зрізання ОСОБА_6 гілок дерева, яке знаходиться поруч із земельною ділянкою будівлями позивача, одна із гілок впала на господарські будівлі останньої та пошкодила покрівлю із шиферу.

Дані обставини відповідач не заперечує, але не погоджується із розміром завданої ним із необережності майнової шкоди господарським будівлям позивача і вважає, що остання їх необґрунтовано завищила.

Крім того, відповідач вказує, що позивач жодного разу не звернулась до нього з приводу відшкодування ним завданих збитків, а відразу звернулась до правоохоронних органів, а потім до суду.

Будь-які належні та допустимі докази, які підтверджували характер та обєм пошкоджень господарських будівель позивача з вини відповідача та розмір завданої майнової шкоди, в матеріалах справи відсутні.

З наданих позивачем квитанції та розписки (а.с. 12-13) вбачається лише те, що у звязку із проведенням в грудні 2015 року відновлюваних робіт по ремонту даху складу та вбиральні ОСОБА_2 витратила 1604 грн. 50 коп..

В ході апеляційного розгляду даної справи сторона позивача не спромоглась надати будь-які ґрунтовні пояснення з приводу того, за рахунок чого збільшився розмір завданої майнової шкоди, якщо в грудні 2015 року позивачем було проведено необхідні відновлювані роботи на суму 1604 грн. 50 коп.

Наявний у справі акт обстеження гаража, складений комісією представників Рафалівської селищної ради 11 липня 2016 року, свідчить лише про виявлення пошкодження 7 шиферин даху гаража позивача. Час і причина цих пошкоджень невідома.

Колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що цей доказ не може прийматись до уваги, оскільки даний акт було складено через більше ніж півроку, коли останній здійснював обрізку дерева і до того ж цей акт складено без його участі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до частини 1 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на те, що позивач не надала доказів, які б належним чином підтверджували розмір завданої їй майнової шкоди і клопотання про призначення відповідної експертизи з даного приводу не вважала за необхідне заявити, тому, на розсуд колегії суддів, дані обставини фактично є недоведеними.

В той же час, з огляду на те, що відповідач не заперечує факт завдання позивачу майнової шкоди в результаті своїх необережних дій і погоджується відшкодувати останній фактично понесені нею витрати по відновлюваному ремонту своїх господарських будівель, в розмірі 1604 грн. 50 коп., тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_2 саме на цю суму, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди, за недоведеністю.

В пунктах 5 і 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, зокрема і те, що обрізання гілля відбулось із ініціативи самої позивачки, характер винних дії відповідача та ненадання ОСОБА_2 належних та допустимих доказів щодо характеру та тривалості завданих їй моральних страждань та вимушених змін у її житті з вини ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди повністю.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенні частково, тому колегія суддів вважає за необхідне покласти на кожну із сторін судові витрати в тому розмірі, в якому вони фактично понесли.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути на її користь із ОСОБА_1 1604 грн. 50 коп., в рахунок відшкодування майнової шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_7