Справа № 365/856/16-ц
Номер провадження: 2/365/88/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.04.2017 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участі секретаря

судового засідання МАТВІЄНКО Н.В.

представників позивача СЄРОВА В.М.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Калина» до ОСОБА_4 про стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,1356 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1, яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області. Протягом 2005-2015 років позивач користувався цією ділянкою на умовах договору оренди від 17.09.2005 (далі - Договір). Оскільки земельна ділянка використовувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має замкнутий цикл виробництва, вона була задіяна у виробничій програмі позивача та на ній проводились осінньо-польові роботи до моменту закінчення оренди у листопаді 2015, а саме, проводилась передпосівна обробка грунту, під посів культур урожаю 2016 року (дискування), на що позивач витратив 1105,45 грн, що підтверджується дорожніми листками механізатора від 05-06.10.2015. Після закінчення строку оренди відповідачу було передано його земельну ділянку із поліпшеннями та незавершеним виробництвом врожаю виробничого циклу 2015-2016 років, які неможливо відокремити від земельної ділянки, тому просить стягнути із відповідача на його користь понесені витрати та сплачений судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, представник відповідача позов не визнала повністю.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того зазначив, що позивач провів передпосівну обробку грунту під посів зернових культур у 2016 році, що є поліпшенням земельної ділянки та на що відповідач надав згоду відповідно до умов укладеного Договору. Підтвердженням факту обробітку саме земельної ділянки відповідача є викопіювання зі схеми поділу земель КСП «Красненське», де під № НОМЕР_2 зазначено земельний пай, виділений відповідачу, копія кадастрового плану земельної ділянки під номером 036, список власників земельних часток паїв, схема полів по Красненській сільській раді із зазначенням місця розташування поля НОМЕР_3 та перелік ділянок, що входять до складу цього поля, в тому числі відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що на її думку, дія Договору закінчилась 17.09.2015, коли земельну ділянку необхідно було повернути відповідачу. Відповідач заявою від 14.11.2014 повідомив позивача про намір припинити дію Договору. Натомість позивач не повідомляв відповідача про проведення будь-яких спірних робіт. Відповідач, перебуваючи на своїй земельній ділянці весною 2016 року, не помітив слідів її обробітку.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 11.04.2001 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1356 га, що розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, кадастровий номер якої НОМЕР_1, що підтверджується витягом із Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9, 11, 43 - копія Державного акта, витяги). 17 вересня 2005 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстровано у Згурівському відділенні Київської регіональної філії № 12 Центру ДЗК Державного комітету України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 листопада 2005 року за № 04:05:027:00126 (а.с.6-8 - копії Договору), що визнається та не оспорюється сторонами у справі.

Відповідач як орендодавець до закінчення строку дії Договору повідомив позивача про намір припинити його дію, що підтверджується копією його заяви від 14.11.2014, яку позивач отримав (а.с.45).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк було припинено та земельну ділянку повернуто відповідачу, що вбачається з матеріалів справи.

Відповідно до Списку власників земельних часток (паїв), яким передаються земельні ділянки в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, код ділянки ОСОБА_4 згідно схеми поділу земель - НОМЕР_2 (а.с.69 -72 - копія списку).

Технічна документація зі складання Державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Красненської сільської ради Згурівського району Київської області містить кадастровий план земельної ділянки 036 ОСОБА_4 (а.с.59-68 - копія технічної документації).

Поле НОМЕР_5 перебуває в складі полів Красненської сільської ради Згурівського району Київської області (а.с.74 - копія схеми полів). Земельна ділянка ОСОБА_4 за № НОМЕР_2 входить до складу поля НОМЕР_5, яке оброблялось позивачем єдиним масивом протягом 2005-2015 років (а.с.75, 76 - перелік ділянок, викопіювання).

Докази, надані позивачем у копіях на підтвердження обробітку земельної ділянки відповідача 5-6 жовтня 2015 року (а.с.12-15 - копії дорожніх листів трактора), розрахунки (а.с.4, 5) не підписані відповідальними особами, не містять даних щодо проведення передпосівної обробки грунту саме земельної ділянки відповідача у вигляді її поліпшення. Таким чином, зазначені позивачем витрати вбачаються необґрунтованими.

Статею 407 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (землекористувач).

Відповідно до ст.ст. 13, 14, 15, 16, 18 Закону України "Про оренду землі" (у редакції на час виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Частинами 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», в редакції на час укладання договору оренди, визначено права та обов»язки орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

З огляду на зазначені положення закону, відшкодуванню підлягають капітальні втрати, пов'язані із поліпшенням стану об'єкта оренди, якщо воно проводилось за згодою орендодавця.

Відповідач не надавав своєї згоди та не підписував додаткової угоди з позивачем щодо відшкодування орендарю витрат на поліпшення земельної ділянки як це передбачено п. 27 Договору.

Згідно з Національним стандартом № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, земельне поліпшення визначено як результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об'єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», зокрема п.п. 3, 4, визначено, що відшкодуванню підлягають вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи та інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Таким чином, сама по собі передпосівна обробка ґрунту під посів культур урожаю 2016 року (дискування) не є поліпшенням земельної ділянки в розумінні норми закону та не змінює її якісних характеристик та її вартості, а вимоги позивача вбачаються необґрунтовані.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Позивач при пред»явленні позову сплатив судовий збір в розмірі 1378,00 грн (а.с.1 - платіжне доручення).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що порушено законні права позивача, що він поніс як витрати на незавершене виробництво врожаю 2016 року у вигляді поліпшення земельної ділянки відповідача, так і самого факту її поліпшення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 407, 627, 638 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові Приватного акціонерного товариства «Калина» до ОСОБА_4 про стягнення витрат на незавершене виробництво врожаю 2016 року відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2017 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО