Справа № 372/2679/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Висоцької Г.В.,

при секретарі Євдокімовій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

05.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 440 908 грн. 59 коп., з них: 311 416,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 97 544,24 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 23 058,26 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 6 694,7 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 2 195,23 грн. плати за порушення грошового зобовязання, а також суму сплачених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне.23.04.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 370/08-840/16, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 200 000,00 доларів США строком на 3 роки зі сплатою 14 % річних, терміном повернення 22.04.2011 року. В подальшому до кредитного договору укладалися зміни та доповнення від 09.10.2008 року, 30.01.2009 року, 18.02.2009 року (відповідно до даних змін заборгованість за кредитом було переведено в гривню на суму 1 823 000,00 грн.), 22.10.2009 року, 29.01.2010 року, 29.04.2010 року, 17.05.2010 року, 10.11.2010 року, 15.12.2010 року, 30.12.2011 року, 16.05.2012 року, 28.12.2012 року, 17.12.2013 року, 26.12.2014 року (відповідно до даних змін позичальник зобовязався сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 25% річних), 30.09.2015 року, 14.01.2016 року (відповідно до договору в даній редакції прострочений кредит у сумі 311 416,00 грн. було визнано строковим, прострочені проценти у сумі 45 641,55 грн. були визнані строковими, при цьому погашення вищезазначеного кредиту та процентів, а також процентів, нарахованих з січня 2016 року по червень 2016 року, мало бути здійснено позивальником не пізніше 01.07.2016 року). З метою забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 23.04.2008 року було укладено договір поруки зі змінами від 09.10.2008 року, 18.02.2009 року, 31.01.2011 року, 30.12.2011 року, 17.12.2013 року, 26.12.2014 року та 14.01.2016 року., відповідно до якого поручитель зобовязаний нести в повному обсязі солідарну відповідальність за виконання позивальником перед банком за погашення кредиту. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 не виконує договірні зобов'язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.09.2016 року становить 400 098,59 грн., з яких: 311 416,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 97 544,24 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 23 058,26 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 6 694,7 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 2 195,23 грн. плати за порушення грошового зобовязання, яку позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 І,П., а також відшкодувати за рахунок відповідачів судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідач ОСОБА_2 через свого представника надала заяву про відкладення розгляду справи (а. с. 231-232), в якій просила суд зобовязати сторони надати акт звірки взаємних розрахунків за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 повідомив про відсутність можливості зявитися в судове засідання та просив розстрочити виконання рішення суду строком на два роки через скрутне матеріальне становище.

Суд враховує, що цивільна справа відкладалася за клопотанням представника відповідачів три рази (а. с. 195, 206, 216), при цьому представник позивача в якості підстави для здійснення даної процесуальної дії зазначав звернення до Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 із позовом про визнання договору поруки, укладеного між нею та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» в забезпечення виконання умов кредитного договору, припиненим. Представником відповідача не було надано суду доказів відкриття провадження у справі за даним позовом.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Хрещатик», яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 37/08-840/16 відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 200 000,00 доларів США строком на 3 роки зі сплатою 14 % річних, терміном повернення 22.04.2011 року. В подальшому до кредитного договору укладалися зміни та доповнення від 09.10.2008 року, 30.01.2009 року, 18.02.2009 року (відповідно до даних змін заборгованість за кредитом було переведено в гривню на суму 1 823 000,00 грн.), 22.10.2009 року, 29.01.2010 року, 29.04.2010 року, 17.05.2010 року, 10.11.2010 року, 15.12.2010 року, 30.12.2011 року, 16.05.2012 року, 28.12.2012 року, 17.12.2013 року, 26.12.2014 року (відповідно до даних змін позичальник зобовязався сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 25% річних), 30.09.2015 року, 14.01.2016 року (відповідно до договору в даній редакції прострочений кредит у сумі 311 416,00 грн. було визнано строковим, прострочені проценти у сумі 45 641,55 грн. були визнані строковими, при цьому погашення вищезазначеного кредиту та процентів, а також процентів, нарахованих з січня 2016 року по червень 2016 року, мало бути здійснено позивальником не пізніше 01.07.2016 року).

З метою забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 23.04.2008 року було укладено договір поруки зі змінами від 09.10.2008 року, 18.02.2009 року, 31.01.2011 року, 30.12.2011 року, 17.12.2013 року, 26.12.2014 року та 14.01.2016 року., відповідно до якого поручитель зобовязаний нести в повному обсязі солідарну відповідальність за виконання позичальником перед банком за погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 до Обухівського районного суду Київської області із зустрічним позовом про визнання даного договору поруки припиненим не зверталася.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України зустрічний позов незалежно від його підсудності предявляється в суді за місцем розгляду первісного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Копія позовної заяви, поданої до Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2017 р. до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», без судового рішення про відкриття провадження в цивільній справі за даним позовом, не може бути приводом для вжиття судом дій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (а. с. 210).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Зміст договору як угоди (правочину) становить сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що становлять зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. (ч.1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови Кредитного договору в частині повернення заборгованості за кредитом та сплаті процентів за користування кредитними коштами в порядку і строки визначені Кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як солідарних боржників, заборгованість за кредитом, яка станом на 26.09.2016 року становить 440 908 грн. 59 коп., з них: 311 416,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 97 544,24 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 23 058,26 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 6 694,7 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 2 195,23 грн. плати за порушення грошового зобовязання, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідачі не скористались процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, та присуджує стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованість за Кредитним договором №37/08-840/16 від 23.04.2008 року у розмірі 440 908,59 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнути ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 613,63 грн.

Суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду, так як відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про перебування його у скрутному матеріальному становищі.

Враховуючи наведене та керуючисьст.ст. 258, 261, 526, 572, 549, 612, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58,60, 208, 212-215, 218, ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства ««Комерційний банк «Хрещатик» із ОСОБА_1 (ІПН 2) та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) солідарно заборгованість за кредитним договором № 37/08-840/16 від 23.04.2008 року у загальній сумі 440 908 (чотириста сорок тисяч девятсот вісім) грн. 59 коп., з них: 311 416,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 97 544,24 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 23 058,26 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 6 694,7 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 2 195,23 грн. плати за порушення грошового зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 613 (шість тисяч шістсот тринадцять) грн. 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя Г.В.Висоцька