Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 11 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_3, остання отримала кредит у розмірі 14 048,79 доларів США на умовах, визначених договором, строком до 11 вересня 2018 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, укладеним того ж дня між тими самими сторонами, предметом якого єналежний відповідачу житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

Оскільки відповідач у добровільному порядку наведене житлове приміщення не звільняє, позивач просив виселити в судовому порядку.

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2014 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 вересня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що предмет іпотеки придбано не за рахунок кредитних коштів, а відтак виселення без надання іншого житлового приміщення в такому випадку не допускається.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Апеляційним судом установлено, що 11 вересня 2008 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14 048,79 доларів США на умовах, визначених договором, строком до 11 вересня 2018 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1, який належить останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 6 травня 2008 року.

Отже предмет іпотеки придбано не за рахунок кредитних коштів.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області

від 24 листопада 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом його продажу банком із укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу

Пред'являючи позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (житлове приміщення) всі мешканці такого приміщення зобов'язані його звільнити на письмову вимогу протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги. Відповідачем така вимога не виконана.

За положенням ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до

ч. 4 ст. 109 та ст. 132 ЖК УРСР.

Отже особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч. 4 ст. 109 ЖК УРСР).

Встановивши, що квартира, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки, придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, апеляційний суд правильно застосував положення статтей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР та прийшов вірного висновку про неможливість виселення відповідача з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-197цс16 від 22 червня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставини справи, зокрема, чи є дане житло єдиним не заслуговують на увагу, так як позивачем не надано належних письмових доказів на підтвердження наведеного ані до місцевого суду, ані до суду першої інстанції.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська