У Х В А Л А

17.02.2017 Справа №607/2017/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, в якій просить скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер НАС 152536 виданий 05 листопада 2015 року нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори, скасувати рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень №25878669 від 05 листопада 2015 року та визнати за нею право власності на 13/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Безкоровайного, 5.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що даний позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1-7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У поданій позовній заяві позивачем заявлено три вимоги, дві з яких немайнового, інша майнового характеру, зокрема: скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер НАС 152536 виданий 05 листопада 2015 року нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори; скасувати рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень №25878669 від 05 листопада 2015 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Безкоровайного, 5.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року, визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру. Аналогічні розяснення містяться й у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року.

Згідно із вимогами п.п.1 п. 1ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до п.п. 2 п. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позивачем фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору встановлюються в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що становить 640 гривень.

Однак, в порушення вимог закону, позивачкою не сплачено в повному обсязі суму судового збору. Зокрема, як вбачається із долученої позивачкою копії квитанції №0.0.706347420.1 виданої 15 лютого 2017 року відділенням центральне Тернопільської філії ПриватБанк за подання вказаної позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 2059 гривень. Вказаний розмір судового збору сплачений позивачкою виходячи із долученої до матеріалів позовної заяви довідки про ринкову вартість майна 13/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в якій зазначена вартість спірного майна 205900 гривень.

Таким чином, позивачкою сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру, а відтак, їй слід доплатити суму судового збору за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1280 гривень.

Відповідно до п. 5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивачкою не конкретизовано прохальну частину позовної заяви, а також не чітко викладені обставин на обґрунтування своїх вимог.

Зокрема у прохальній частині позовної заяви позивачкою не зазначено після кого та в якому порядку (за законом чи за заповітом) вона спадкує спірне майно.

Також, згідно п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України Про нотаріат визначено, що саме нотаріуси видають свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 Закону України Про нотаріат на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України Про нотаріат, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є саме постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину).

Натомість, в матеріалах позовної заяви не міститься постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, відсутність у матеріалах позовної заяви постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення про порушення або невизнання спадкових прав позивача.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, суддя вважає, що дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачці пятиденний термін з дня отримання копії ухвали суду для усунення вказаних недоліків.

Судовий збір сплатити за наступними реквізитами рахунку та оригінал квитанції про оплату подати до суду у вищевказаний строк:

розрахунковий рахунок: 0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012 призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1, код 02886692, пункт 1.5.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачці пятиденний термін з дня отримання копії ухвали судді для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Головуючий суддяОСОБА_3