АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22ц/796/3057/2017 Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 30 000 доларів США, строком до 04 травня 2014 року. За умовами кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 358 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 000 доларів США. За період користування кредитними коштами, позичальником були здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2 кредитного договору, кредит надається строком до 04 травня 2014 року, зі сплатою 11,99 % річних. Крім того, згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідач порушував умови укладеного кредитного договору від 04 травня 2007 року, не виконував в повному обсязі взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 20 лютого 2015 року утворилась заборгованість у сумі 34 842,40 доларів США, з яких: заборгованість зі сплати кредиту с умі 21 813,37 доларів США, зі сплати процентів у сумі 13 029,05 доларів США та заборгованості зі сплати пені у сумі 25 678,07 доларів США.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року у сумі 34 842,40 доларів США, що еквівалентно 941 473,01 грн та 715 134 грн - пені.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки висновку судово-почеркознавчої експертизі від 27.09.2016 року та не здійснено аналізу встановлених обставин справи. Кредитний договір укладено з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні представник відповідача та відповідач підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 30 000 доларів США, строком до 04 травня 2014 року.

За умовами кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 358 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором.

Згідно п. 4. 1 кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу кредиту та копією меморіального ордера № 26 від 04.05.2007 року.

Як вбачається з даних заяви № 7 від 04.05.2007 року про видачу готівки ОСОБА_2 (а.с. 148 Том 1), ОСОБА_2 отримав 04 травня 2007 року 30 000 доларів США, у гривневому еквіваленті - 151 500,00 грн., за договором кредиту № 9-034/07Р від 04 травня 2007 року.

В цей же день ОСОБА_2 перерахував 152 100,00 грн. продавцю як оплату за автомобіль, згідно договору купівлі-продажу від 24 квітня 2007 року (а.с. 64 Том 1).

Згідно висновку експертів № 2362/2363/16-32 від 27.09.2016 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис отримувача» у заяві № 7 від 04.05.2007 року про видачу готівки ОСОБА_2, виконано рукописним способом без попередньої підготовки та застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис отримувача»» у заяві № 7 від 04.05.2007 року про видачу готівки ОСОБА_2, виконано ОСОБА_2 (а.с.а.с. 176-184 Том 1).

Крім того, позичальником неодноразово здійснювалося погашення чергових платежів за договором кредиту, що підтверджується виписками банку за особовим рахунком відповідача (а.с.а.с. 132-139 Том 1).

Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком до 04 травня 2014 року.

Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти.

Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком до 04 травня 2014 року зі сплатою 11,99 % річних.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з 04.05.2007 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п. 1.2 кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2 даного договору.

Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Разом з тим, в порушення умов договору у передбачені строки позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором станом на 20 лютого 2015 року становить 34 842,40 доларів США, що по офіційному курсу Національного банку України еквівалентно 941 473,01 грн., з яких: кредит - 21 813,37 доларів США, проценти - 13 029,03 доларів США. Сума заборгованості зі сплати пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 20 лютого 2015 року становить 25 678,07 доларів США , що за курсом НБУ становить 715 134,25 грн.

Надавши належну оцінку висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 27.09.2016 року та встановивши порушення позичальником зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором і наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 27.09.2016 року є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст. 147 ЦПК України є безпідставними, оскільки зазначений висновок експертного дослідження містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань, узгоджується із іншими залученими до матеріалів справи доказами як окремо, так і у їх сукупності. Жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість висновку судової експертизи, або суперечливість його іншим матеріалам справи, або таких, які б викликали сумніви в його правильності, позивачем як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, про те, що кредитний договір укладено з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів», не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки кредитний договір від 04 травня 2007 року відповідачем не оскаржено та є чинними.

Вказаний кредитний договір підписаний сторонами, в тому числі і відповідачем, а відтак згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи зазначене, підписання відповідачем кредитного договору свідчить про погодження ним та прийняття всіх істотних умов такої угоди.

Крім того, позичальником неодноразово здійснювалося погашення чергових платежів за договором кредиту, що підтверджується виписками банку за особовим рахунком відповідача (а.с.а.с. 132-139 Том 1).

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді