Справа № 308/3270/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Монич О.В., при секретарі Пассер М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в якій просить поновити строки оскарження, визнати постанову головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження №53606629 від 20.03.2017 року протиправною і скасувати та зобовязати державного виконавця повернути виконавчий лист №308/18585/13 від 06.02.2017 року стягувачу.

Скарга мотивована тим, що суд надав відстрочку виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2016 року, а відповідно до п.6 ч.1 ст 34 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі надання судом відстрочки виконання рішення , виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій і повертає виконавчий документ стягувачу без виконання до закінчення відстрочки. Також державний виконавець не надав строк на добровільне виконання рішення суду, так як виконавчим документом не передбачено вчинення боржником будь-яких дій на користь стягувача.

Скаржник в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить розглянути скаргу у її відсутності, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такий строк є процесуальним та може бути поновлений судом за наявності поважних для цього причин за заявою заявника. Враховуючи, що про винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, а тому і про порушення прав заявника, останній стало відомо 31.03.2017 року, що вбачається з роздруківки довідки з інтернет сайту УДППЗ «Укрпошта» про вручення рекомендованого поштового відправлення № 88 1, яким орган ДВС надіслав постанову боржнику, суд дійшов до переконання про поважність причин пропуску строку звернення заявника зі скаргою до суду та необхідність його поновлення.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються вимогами Закону України "Про виконавче провадження", який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2014 року по справі № 308/18585/13-ц позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим за номером 7-7518 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №28/8-08 від 20.03.2008 року., яка станом на 26.09.2013 складає 898 882.15 грн. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2016 року по цій справі вказане рішення від 03.11.2014 року змінено, зокрема зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

У звязку з тим, що 3 червня 2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в якому зазначено,що не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Квартира, що належить відповідачу ОСОБА_1 підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у звязку з чим неможливо звернути стягнення на нерухоме майно боржника.

Відповідно до п.8 та п.9 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачу, якщо судом надана відстрочка виконання рішення, яким постановлено рішення і відстрочка не закінчилася та якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Однак головний державний виконавець від 20.03.2017 року своєю постановою відкрив виконавче провадження по виконавчому листу №308/18585/13 та не виконав дій, передбачених п.6 ч.1 ст. 34 та п.8 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, вказані дії державного виконавця не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», ним не було вжито необхідних дій, передбачені чинним законодавством, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись вимогами ст.ст. 60, 209- 210, 212, 292, 294, 296, 383, 386-387 ЦПК України, ст. ст. 34, 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадженнч № 53606629 від 20.03.2017 року.

Зобовязати головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 повернути виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/18585/13 від 06.02.2017 року стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3