Справа № 355/892/16-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/779/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 01.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Журби С.О.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником 1/3 частини будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по вул. Гайова (бувша Чубаря), 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, а також на підставі рішення Апеляційного суду Київської області є власником 2/12 частин вищезазначеної нерухомості, тобто є власником 6/12 частин , що відповідає 1/2 частині будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Гайова (бувша Чубаря), 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області. 09.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до управління державної реєстрації ГТУЮ у Київської області з метою реєстрації даної частини будинку, але позивачу відмовлено у реєстрації на підставі самочинно здійсненої прибудови до будинку. В заявленому позові просив суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 6/12 (тобто 1/2 ) частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вулиці Гайова (Чубаря), 8 в селі Дернівка Баришівського району Київської області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 6/12 (тобто 1/2 ) частину садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вулиці Гайова (Чубаря), 8 в селі Дернівка Баришівського району Київської області.

Не погоджуючись з висновком суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08.12.1990 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_4, яка померла 15.08.1981 року є ОСОБА_3, який успадкував 1/3 частину спадкового майна, спадкове майно на видано свідоцтво складається з 1/3 частини житлового будинку в с. Дернівка Баришівського району Київської області.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11.05.2016 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/12 частини садибного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, як на спадщину у вигляді 1/3 частини даного будинку , що належав ОСОБА_5, померлого 28.05.2009 року.

Рішенням Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області від 20.01.2016 року № 31-03-07 вулицю Чубаря в с. Дернівка перейменовано на вулицю Гайова.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, про те що Визначення розміру 1/2 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вулиці Гайова (Чубаря), 8 в селі Дернівка Баришівського району Київської області підтверджується висновком від 01.08.2016 року щодо визначення частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, згідно поданої заяви ОСОБА_3

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

В ході розгляду справи колегією апеляційного суду було встановлено, що до участі у справі не залучалися інші власники, в даному випадку спадкоємці за законом ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким належить по 1/9 частині домоволодіння по вулиці Гайова (Чубаря), 8 в селі Дернівка Баришівського району Київської області.

Натомість, колегія суддів звертає свою увагу на те, що визнаючи право власності на ? частині за ОСОБА_3, судом першої інстанції порушено права інших співвласників.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області № 28633183 від 09.03.2016 року ОСОБА_3 відмовлено в державній реєстрації права приватної спільної часткової власності.

Окрім іншого, як зазначив апелянт, що 24.11.1990 року державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за 2690, згідно якого спадкоємцем зазначено в заповіті майна ОСОБА_4 є ОСОБА_2, який успадкував 1/3 частину спадкового майна.

Таким чином спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 є малолітня дочка ОСОБА_7, мати ОСОБА_5, ОСОБА_8, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_3, а також дружина ОСОБА_5, ОСОБА_6, факт постійного проживання якої із ОСОБА_5 до часу відкриття спадщини 28 травня 2009 року встановлений рішенням Іваничівського районного суду Волинської області.

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

На підставі ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки спадкоємців, після смерті ОСОБА_5, є чотири особи, спадщина складається із 1/3 частини будинку, кожен із них має право на спадкування по 1/12 частини (1/3 : 4 = 1/12). Так як мати позивача відмовилася від спадкування на його користь, частина позивач таким чином становитиме 2/12.

Враховуючи коло спадкоємців, а також те, що спадкове майно становить 1/6 у власності ОСОБА_3 частина садового (індивідуального) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Чубаря, 8 в с. Дернівка Баришівського району Київської області, колегія судді приходить до висновку про те, що всій сукупності дана частка вийде 19/18 , що в свою чергу тягне за собою порушення прав інших співвласників.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог апелянта щодо порушення права власності інших співвласників. В той же час, оскільки відповідно до положень ст. 3 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані чи оспорені права, свободи чи інтереси особи,

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, не з*ясовано всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору та порушено права інших співвласників на домоволодіння по вулиці Гайова (Чубаря), 8 в селі Дернівка Баришівського району Київської області.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 до Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.