Cправа № 563/1372/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2017

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

при секретарі Федичканич В.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру № 2 домоволодіння № 3 по вул. Заріччя в с.Головниця Корецького району Рівненської області. Вказує, що квартиру їй було виділено як працюючій працівниці колгоспу ім.Леніна. В 2002 році на загальних зборах громади с.Головниця вказану квартиру рішенням даних зборів передали у власність позивача. На звернення ОСОБА_1 до архівного відділу Корецької районної державної адміністрації Рівненської області їй було повідомлено, що протоколи загальних зборів за вказаний період на постійне зберігання до їх відділу не надходили. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 1988 року по сьогоднішній день проживає у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком, утримує його, оскільки вважає себе його власником. На даний час постало питання про передачу цього будинку у спадок, однак при зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з тим, що наявних документів не вистачає для підтвердження права власності на будинок. Тому позивач просить винести рішення, яким визнати за не право власності на нерухоме майно за набувальною давністю на вказану квартиру. До початку розгляду справи по суті позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, у зв'язку зі зміною поштової адреси на житловий будинок. Саме тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: вул. Заріччя, 3Б, в с.Головниця Корецького району Рівненської області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали та просили суд задоволити позов в повній мірі.

Представник Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області в засіданні від 14 лютого 2017 року не заперечувала щодо задоволення вказаного позову.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце були повідомлені вчасно та належним чином.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є Головою Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області. Пояснила, що дійсно ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю почали проживати у вказаній квартирі з 1988 року, позивач проводила за власний кошт ремонтні роботи, доглядає та утримує квартиру по даний час. Додатково пояснила, що квартиру ОСОБА_1 було виділено як робітнику голгоспу ім. Леніна. У 2002 році на загальних зборах громади с.Головниця Корецького району Рівненської області було подаровано та передано у власність, проте протоколи зборів письмово не оформлялись.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є дочкою позивача ОСОБА_1 Зазначила, що разом із сім'єю проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1988 року. Батькам вказану квартиру було виділено як працівникам колгоспу ім .Леніна. Картиру утримували на власні кошти, робили ремонти, ОСОБА_1 проживає в ній до тепер.

Заслухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов необхідно задоволити з таких підстав.

Згідно заяви ОСОБА_1, що підтверджена жителями сходу села ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, головою колгоспу ім. Леніна ОСОБА_1 було передано квартиру № 2 у с.Головниця Корецького району Рівненської області по вул.Заріччя, 3. У 2002 році на зборах членами комісії СВК "Головниця" та жителями села було прийнято рішення подарувати вказану квартиру ОСОБА_1, проте протокол зборів не був збережений та не був переданий до архіву, що також підтверджується довідкою Архівного відділу Корецької районної державної адміністрації Рівненської області № 56/04-01 від 12.05.2015 року.

ОСОБА_1 було відмовлено у взятті на баланс сільської ради квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що не функціонує комунальна служба та не передбачені кошти в бюджеті сільської ради на утримання житлового фонду, згідно рішення Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області про в клопотанні СВК "Головниця" про передачу житлових будинків на баланс Головницької сільської ради від 02.08.2016 року № 77.

Відповідно до рішення Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області № 66 від 21 грудня 2016 року поштову адресу на житловий будинок ОСОБА_1 з АДРЕСА_2 змінено на житловий будинок з надвірними будівлями - вул.Заріччя, 3Б, с.Головниця Корецького району Рівненської області.

З долучених до матеріалів справи документів, показів свідків встановлено, що позивач відкрито, безперервно, та вже понад десять років, володіє житловим будинком з господарськими надвірними спорудами, що розташований за адресою: Рівненська область, Корецький район, с. Головниця, вул.Заріччя, 3Б з 1988 року та має право оформити його у власність за набувальною давністю, згідно ст. 344 ЦК України.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Отже, ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з 1 січня 2001 року по сьогоднішній час, понад 15 років.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, ОСОБА_1, проживає в зазначеному будинку, добросовісно, відкрито та безперервно володіє будівлями, які примикають до будинку, і відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований за адресою: Рівненська область, Корецький район, с. Головниця, вул.Заріччя,3Б.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.В. Кулик