УхвалА

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., ЗакропивногоО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав позичальнику грошові кошти у розмірі 6 904 долари 42 центи США, зі сплатою 0,67 % на місяці на суму залишку заборгованості, строком до 9 вересня 2012 року. 10 серпня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по вказаному кредитному договору.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 4 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 746 доларів 55 центів США, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 2 137 доларів 87 центів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1 280 доларів 93 центи США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 319 доларів 20 центів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 6 008 доларів 55 центів США.

З урахуванням наведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 9 746 доларів 55 центів США.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідачі з вересня 2009 року не виконували взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тобто з цієї дати повинен обчислюватись шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя. Проте банком у порушення положень ч. 4 ст. 559 ЦК України до поручителя вимоги у вказаний строк не пред'явлено, унаслідок чого порука припинена.

Крім того, суди відповідно до вимог ст. ст. 253-255, 256, 257, 261 ЦК України дійшли вірного висновку про те, що відповідачами не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у якому встановлено строк виконання зобов'язання - до 9 серпня 2012 року, проте позивач звернувся з позовом до суду лише у лютому 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачами, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідних доказів не подано, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційногобанку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

О.В.Закропивний