Справа № 761/732/17
Провадження № 2/761/3205/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, --

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з яких: 1/3 частина квартири належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, а 1/6 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3. Інша ? частина квартири належить позивачу, з яких 1/3 частина квартири належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, а 1/6 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача ОСОБА_3. Дотримуючись вимог законодавства, позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, яка залишилась після смерті матері, проте нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/3 частину квартири, оскільки померла ОСОБА_2 не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/6 частину квартири після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 Враховуючи викладене просив суд про визнання за ним права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, але надав суду письмові пояснення на позовну заяву, де просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів у відповідності до вимог законодавства та за відсутності свого представника.

Треті особи в судове засідання не з»явились, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові докази і спадкову справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 44,0 кв.м., належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1999 року, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва 20 грудня 1999 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 20 грудня 1999 року №24082, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації 24 січня 2000 року і записано у реєстрову книгу за № 109 (а.с. 7).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2012 року дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 успадкували по 1/3 частини спірної квартири, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис № 22151 від 27 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 4).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Як встановлено судом, 19 червня 2015 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори на підставі заяви позивача ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу №784/2015 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2.

14 серпня 2015 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким ОСОБА_1 успадкував лише 1/3 частину спірної квартири, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 10).

Судом встановлено, що позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності на вказану частину квартири у померлої не виникло (а.с. 6).

Між тим, факт того, що 1/6 частина зазначеної квартира дійсно фактично належить спадкодавцю ОСОБА_2, яка не здійснила державну реєстрацію набутого нею права власності на зазначену частину квартиру, підтверджується вищевказаними фактами.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не реалізувала свої майнові права на належне їй нерухоме майно, не отримала правовстановлюючого документу, не зареєструвала своє право власності на спірну 1/6 частину квартири, позивач не може реалізувати свої права на успадкування цього майна.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 112-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 44,0 кв.м., житловою - 30,10 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: