АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/826/17 Справа № 202/4457/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м. Дніпро

02 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Максюти Ж.І., Пищиди М.М.

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Стверджує, що штраф було сплачено в повному обсязі, а квитанцію про сплату штрафу він сдав до суду. Коли він звернувся до нотаріальної контори за отриманням витягу на нерухоме майно, нотаріус йому повідомив, що Індустріальним відділом державної виконавчої служби на його майно накладено арешт. Звернувшись до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з майна, позивач отримав рекомендацію звернутися з позовною заявою до суду, а тому просив суд винести рішення, яким звільнити все майно, яке належить йому на праві власності з-під арешту (а.с. 3-5).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 рокупровадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту закрито (а.с. 53-56).

З даною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_3 та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апеллянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, просить змінити ухвалу суду та постановити ухвалу, якою звільнити з-під арешту частину квартири, яка належить йому на праві власності (а.с. 62-63).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд до суду 1 інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2009 року на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 гривень.

Згідно відповіді Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 30.09.2016 року №7/3210, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що спричинили дорожньо-транспортну пригоду. 26.11.2009 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень, штраф сплачено 11.12.2009 року.

Відповідно до інформаційної довідки № 66840020 від 29.08.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, власником 1/2 частки квартири за адресою: м Дніпро, пр. Героїв, 11/350 є ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМТ № 855404 від 20.05.2010 року, виданого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на вказану квартиру старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 постановою від 18.12.2009 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на вказану квартиру.

Згідно відповіді Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.03.2016 № 3541/0540/1 на заяву позивача про зняття арешту було рекомендовано останньому звернутися для вирішення цього питання до суду.

Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27.07.2016 року 10003/084012, на виконанні у Індустріальному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з виконання постанови №3-3425, виданої 26.11.2009 року Індустріальним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 425 гривень. 27.02.2010 року дане виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ був направлений за належністю до Жовтневого ВДВС ДМУЮ. В 2009 році згідно даних ЄДРВП та алфавітних покажчиків, журналів обліку виконавчих проваджень, що перебували на виконанні у відділ ДВС, виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 у відділі не перебували. Відповідно до п. п. 9.8 та 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, виконавчі провадження зберігаються в архіві державної виконавчої служби три роки, після чого виконавче провадження підлягає знищенню. В даний час виконавче провадження по виконанню вищевказаного виконавчого документа знищено і відсутня можливість з ним ознайомитися та встановити чи саме на підставі цього документу накладений арешт.

При постановленні ухвали суд врахував приписи ст. ст. 5, 37, 38, 55, ч.3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив з того, що позивач фактично оспорює відмову начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо зняття арешту з його майна, який був накладений вже після сплати позивачем штрафу, накладеного постановою Індустріального районного від 26.11.2009 року, тобто після фактичного повного виконання рішення.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд 1 інстанції посилався на ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, п. 5 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 181 КАС України та виходив з того, що оскільки позивач фактично оскаржує бездіяльність органу державної влади - Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі ст. 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо.

Згідно ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно , на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту з нього.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2, що ґрунтуються на праві його власності на арештоване майно, повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Однак, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та закрив провадження по справі без достатніх на те правових підстав.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України з направленням справи до суду 1 інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, колегія звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2009 року по справі №3-3425 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 425 гривень, при виконанні якого на думку позивача було накладено арешт, винесена державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції12.01.2010 року (а.с. 19).

Між тим, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, накладено на підставі постанови старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 18.12.2009 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 425 гривень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: