АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 760/5368/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Українець В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/278/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - Музичко С.Г.,

суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у 2013 році проживав разом з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька, яку в порядку ст. 135 СК України ОСОБА_2 зареєструвала як ОСОБА_4. З моменту вагітності ОСОБА_2 припинила їх спільне проживання, не повідомивши його про причини такого її рішення. Протягом певного часу вони спілкувалися, у липні 2014 року відповідач надала йому можливість зустрітися двічі з донькою, в подальшому почала уникати з ним зустрічей. Позивач перешкоджає відповідачу спілкуватися з донькою, він обмежений в здійсненні своїх батьківських прав та обов'язків відносно неї, тому просив задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, зобовязання вчинити дії, задоволено.

Визнано батьківство ОСОБА_3, щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження дитини № 2361 від 23 липня 2014 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та видати нове свідоцтво про народження дитини, де у графі «батько» вказати прізвище «ОСОБА_3», ім'я «ОСОБА_3», по-батькові «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, уродженець смт. Побузьке,Голованівського району, Кіровоградської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, 243 гривні 60 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Зазначає, що про розгляд справи повідомлена не була. Позивач не надав належних доказів, які підтверджують факт проживання з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2013 року, та те, що ОСОБА_4, дійсно є донькою позивача.

В судове засідання відповідач та її представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином (а.с.24 т.2). Неможливість їх явки в судове засідання належним чином не доведено, а тому колегія суддів вважає заяви від 10.05.2017 р., від 10.05.2017 р. та від 11.05.2017 р. про відкладення розгляду справи у зв'язку із закінченням строку договору про надання правової допомоги та укладення договору із іншим представником необґрунтованими, а їх неявку - неявкою без поважних причин.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Солом'янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився та надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини1 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно з статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4. Реєстрація народження дитини відповідно до актового запису № 2361 була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України із зазначенням відомостей про батька за вказівкою заявника (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Абзацем 2 ч. З ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2016 року призначено судово-медичну генетичну експертизу.

17 жовтня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов лист з повідомленням про неможливість надання висновку експертизи, у зв'язку з неявкою відповідача та її дитини для взяття експериментальних зразків.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року за клопотанням ОСОБА_3 було призначено судово-медичну генетичну експертизу. Вказану ухвалу було направлено до Науково-дослідного експерно-криміналістичного центру при ГУМВС в м. Києві.

31 березня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов лист з повідомленням про неможливість проведення молекулярно-генетичного дослідження для встановлення батьківства, у зв'язку з неявкою відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для взяття експериментальних зразків.

Відповідачу ОСОБА_2 неодноразово направлялись повідомлення про необхідність з'явитись разом з донькою ОСОБА_4 до Науково-дослідного експерно-криміналістичного центру при ГУМВС в м. Києві для відбору експериментальних зразків, необхідних для проведення експертизи.

Разом тим, відповідач отримувала поштові повідомлення, але для вчинення таких дій не з'являлась. До експертної установи прибув лише позивач ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 146 ЦПК України визначено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати пакт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи факт ухилення відповідача від проведення судової експертизи, суд першої інстанції вважав за можливе визнати факт батьківства позивача щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи перешкоди, що чинились відповідачем з метою недопущення проведення судово-медичної генетичної експертизи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність факту батьківства позивача щодо доньки ОСОБА_4.

При цьому колегія суддів також враховує сукупність інших зібраних по справі доказів.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від про визнання позову, тобто остання не заперечує проти того, що він є батьком їх спільної дитини та розгляд справи у її відсутність.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивач не звертався до третьої особи з приводу виконання нею своїх повноважень по вчиненню дій щодо змін у актовому записі спростовується наступним. У березні 2015 року ОСОБА_3 надійшла відповідь від Солом'янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій зазначено, що ОСОБА_3 не має права на отримання дубліката свідоцтва про народження дитини, оскільки не є її батьком.

Оскільки батьки дитини, які не перебувають у шлюбі, не вирішили питання походження дитини за спільною заявою, відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, може звернутись до суду з позовом про визнання батьківства.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених наявними у матеріалах справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, та виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено, а тому воно підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді