Номер провадження 2/243/2580/2017
Номер справи 243/4078/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«15» травня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору б/н від 03 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

13 червня 2015 року позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16 червня 2015 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязанням.

На виконання вимог ст.ст. 1268, 1269, 1281 ЦК України, позивачем 10 травня 2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Словянської державної нотаріальної контори.

25 травня 2016 року позивачем було отримано відповідь Першої Словянської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за місцем заведення спадкової справи.

27 травня 2016 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлої ОСОБА_2, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, є ОСОБА_1.

19 липня 2016 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 перед банком за Кредитним договором б/н від 03 лютого 2014 року становить 9013,14 грн., яка складається з наступного:

- 5760,03 грн. заборгованість за кредитом;

- 3253,21 грн. - заборгованість за відсотками.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 лютого 2014 року у розмірі 9013,24 грн., яка складається з наступного:

- 5760,03 грн. заборгованість за кредитом;

- 3253,21 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати по справі у сумі 1600,00 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі Довіреності № 3262-К-О від 17 січня 2017 року (а.с.39) не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.48). Разом з позовною заявою надано до суду Клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить суд їх задовольнити. (а.с.45).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.48), 15 травня 2017 року до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнає в повному обсязі, у задоволенні вимог позивача просить відмовити, та в наданих до суду Запереченнях вказав, що відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Він є онуком ОСОБА_2, померлої 13 червня 2015 року, про її зобовязання, в тому числі і про кредитні він нічого не знав. Після смерті ОСОБА_2, на її мобільний телефон почали надходити смс повідомлення про те, що необхідно виплатити заборгованість за кредитом, укладеним з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач відніс у ПАТ КБ «ПриватБанк» Свідоцтво про смерть ОСОБА_2

В передбачений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори з Заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2, оскільки після її смерті залишилася не отримана нею пенсія, та борги за послуги з теплопостачання та ЖЕКу, які йому необхідно було оплатити за кошти, отримані від спадщини у розмірі 16000,00 грн.

З матеріалів Спадкової справи №113/2015, що заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_2, приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області, вбачається. що вимога кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців ОСОБА_2, надійшла після закінчення шести місячного строку з дня смерті боржника.

З поданого позивачем до суду позову не вбачається, коли їм стало відомо про смерть ОСОБА_2, хоча Свідоцтво про смерть ОСОБА_2, він відніс до Банку майже відразу після її смерті.

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, ОСОБА_2 отримала платіжну картку, проте заяву позичальника до позову не додано, а отже ознайомитися з Кредитним договором немає можливості, а отже і встановити, який саме кредитний ліміт було встановлено Банком, який строк дії платіжної картки, переконатися, що на вказаній заяві був підпис ОСОБА_2 Позивачем надана анкета заява ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, проте такі Умови та Правила до позовної заяви не надані. З сайту Банку стало відомо, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення за кредитом визначено щомісячними платежами.

Позивачем надано Розрахунок заборгованості за кредитним договором від 03 лютого 2014 року, остання виплата за вказаним Договором була здійснена 28 квітня 2015 року у розмірі 0,92 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-155цс13 від 29.01.2014 року, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Строком настання вимоги до ОСОБА_2, є саме 28 травня 2015 року, тобто наступний місяць погашення чергового платежу. Протягом року позивач мав право предявити свої вимоги до спадкоємців (ч.3 ст.1281 ЦК України), тобто до 28 травня 2016 року. Ця норма є імперативною.

Натомість позивач звернувся до суду з позовом - 12 квітня 2017 року, по закінченню строку предявлення вимоги.

Крім того, з Розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість з основного зобовязання складає 9013,24 грн., на день смерті спадкодавця. В ОСОБА_3 претензії від 11 серпня 2016 року зазначена сума заборгованості у розмірі 8983,74 грн. на дату смерті спадкодавця з комісією та процентами. В позовній заяві зазначено, що 9013,24 грн. заборгованість по тілу та відсоткам. Період, за який була нарахована комісія невизначений, в той час як м. Словянськ відноситься до міст, де проводиться АТО, і нарахування будь яких штрафних санкцій заборонено.

Статтею 1282 ЦК України передбачений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. ОСОБА_1 сплатив борг ОСОБА_2 за комунальні послуги у розмірі 8000,00 грн., тому сума заборгованості, яку просить стягнути позивач перевищує розмір спадщини, яку він отримав. Тому, просить суд прийняти рішення у справі, враховуючи обставини, викладені у запереченнях, і відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 56-58).

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі Витягу з договору про надання юридичних послуг від 13 травня 2017 року, в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.50-51). 15 травня 2017 року до суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без її участі, у задоволенні вимог позивача просить відмовити (а.с. 52).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного Договору № б/н від 03 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…»

У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконувала.

Зі Свідоцтва про смерть, серія І-НО № 907493, виданого 16 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_2 померла 13 червня 2015 року у віці 59 років, про що зроблено відповідний актовий запис №1154 (а.с.30).

Станом на дату смерті, 01 червня 2015 року, заборгованість ОСОБА_2 перед банком за Кредитним договором № б/н від 03 лютого 2014 року становить 9032,39 грн., яка складається з наступного:

-5760,03 грн. заборгованість за кредитом;

-3272,36 грн. заборгованість за відсотками (а.с.3-4).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкова справа в Україні, після смерті ОСОБА_2 за №113/2015 заведена приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.54).

Спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її онук, відповідач по справі ОСОБА_1.

Відповідно до Свідоцтва про спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, зареєстровано у реєстрі за № 143, ОСОБА_1 отримав спадщину після ОСОБА_2, померлої 13 червня 2015 року, яка складається з недоодержаної пенсії в розмірі 16221,34 грн. (а.с.53).

27 квітня 2016 року за Вих. № SAMDN7329 Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» була направлена Претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Першої Словянської державної нотаріальної контори, якою просив: повідомити Банк чи заводилася спадкова справа після смерті Боржника; включити кредиторські вимоги Банку в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 8983,74 грн. (а.с.33).

25 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало відповідь від Першої Словянської державної нотаріальної контори про те, що Заяву претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_2, померлої 13 червня 2015 року надіслано по місцю відкриття спадщини (а.с.34).

Відповідно до Довідки № 142/02-14 від 20 травня 2016 року, наданої приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, після померлої 13 червня 2015 року ОСОБА_2, заведена Спадкова справа №113/2015. Спадкоємець ОСОБА_1 21 січня 2016 року отримав Свідоцтво про право на спадщину. Претензія надійшла до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3О після закінчення шести місячного строку з дня смерті боржника (а.с.35).

11 липня 2016 року за Вих. № SAMDN7329 Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» була направлена претензія до ОСОБА_1

Проте, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У письмових запереченнях, наданих позивачем до матеріалів справи зазначається, що позивач знав про смерть позичальника ОСОБА_2, тобто про відкриття спадщини, оскільки відповідач ОСОБА_1 надав Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» Свідоцтво про смерть ОСОБА_2, проте з вимогою до спадкоємців позивач звернувся лише 27 квітня 2016 року (а.с.33), тобто після спливу шести місяців, як дізнався про відкриття спадщини.

Окрім того, виходячи з умов договору, укладеному між позивачем та ОСОБА_2, строком вимоги суд вважає строк, зі спливом якого, кредитор має право вимагати від позичальника повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісячними платежами.

Згідно з Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 лютого 2014 року, останнє погашення заборгованості було здійснено 28 квітня 2015 року в розмірі 0,92 грн. (а.с.3-4).

Тобто після спливу одного місяця після цієї дати та за відсутності погашення заборгованості за кредитом у позивача виникло право вимоги до позичальника, який порушив зобовязання, а саме несвоєчасно погасив заборгованість. Отже, строком вимоги, на думку суду, є 28 березня 2016 року (останній день наступного місяця після отримання кредитних коштів), тобто після несплати чергового щомісячного платежу за кредитом, а саме в квітні 2015 року.

У Постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Тобто річний строк для предявлення вимог кредитора до спадкоємців боржника, ОСОБА_1, закінчився 29 березня 2016 року.

Як зазначалося вище з вимогами до спадкоємців боржника кредитор звернувся до нотаріуса лише 10 березня 2016 року, що підтверджується Реєстром поштових відправлень (а.с.31-32). Безпосередньо до ОСОБА_1 з вимогами кредитор звернувся лише 14 липня 2016 року (а.с.36), а з позовом до суду 03 травня 2017 року.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» пропущено річний строк для предявлення вимог до спадкоємця після смерті ОСОБА_2 померлої 13 червня 2015 року.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому суд не приймає до уваги посилання позивача, що банк предявив свої вимоги до відповідача протягом шести місяців з дня коли йому стало відомо про смерть ОСОБА_2 та вважає ці посилання неспроможними, оскільки позивач не зазначає дату, коли саме йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2., не може підтвердити цей період документально, а лише надає Претензію від 27 квітня 2016 року, яку надсилає до Першої Словянської нотаріальної контори.

Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1281 ЦК України, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що кредитор 27 квітня 2016 року, протягом шести місяців від дня коли йому стало відомо про смерть боржника, звернувся із претензією до Першої Словянської нотаріальної контори (а.с. 33), оскільки позивач не може надати доказів про те, коли йому стало відомо про смерть боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені ст. 1281 ЦК України строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються, оскільки за своєю суттю не є строками позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором.

Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків предявлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15.

Оскільки спадкоємець померлої ОСОБА_2 ОСОБА_1 повідомив кредитора про смерть ОСОБА_2 і відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України, на правовідносини сторін поширюються норми ст. 1281 ЦК України.

Виходячи з аналізу змісту ст.ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, відповідно до яких з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обовязки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зобовязання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту смерті спадкодавця-боржника.

Разом з тим ч. 3 ст. 1281 ЦК України передбачає обчислення річного строку, протягом якого кредитор має право предявити вимоги до спадкоємців не з дня відкриття спадщини, а з моменту настання строку вимоги.

Так, з Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, укладеної з ОСОБА_2 03 лютого 2014 року, вбачається, що строк дії договору не визначено та взагалі не зазначено яку картку отримано ОСОБА_2 у банку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що строк вимоги за Кредитним договором, укладеним 03 лютого 2014 року, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, з урахуванням положень ст.ст. 11, 509, 530 ЦК України, визначити неможливо, оскільки в умовах цього договору, строк дії Договору - картки, не зазначено.

Згідно з Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 лютого 2014 року, останнє погашення заборгованості було здійснено 28 квітня 2015 року в розмірі 0,92 грн. (а.с.3-4).

Тобто після спливу одного місяця після цієї дати та за відсутності погашення заборгованості за кредитом у позивача виникло право вимоги до позичальника, який порушив зобовязання, а саме несвоєчасно погасив заборгованість.

Таким чином, строком вимоги по Кредитному договору від 03 лютого 2014 року, на думку суду, є 28 березня 2016 року (останній день наступного місяця після сплати кредитних коштів), тобто після несплати чергового щомісячного платежу за кредитом, а саме в квітні 2015 року.

Ураховуючи, що кредитор спадкодавця знав про смерть ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 надав банку Свідоцтво про смерть ОСОБА_2, і міг знати про відкриття спадщини, він мав право висунути свої вимоги до спадкоємців протягом шести місяців від дня коли йому стало відомо.

ОСОБА_4 від цієї дати, у відповідності до положення ст. 1281 ЦК України, слід обчислювати шестимісячний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, відомості про те, що позивач протягом року, починаючи з квітня 2016 року, предявив вимоги до спадкоємця, відсутні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що банк предявив вимогу до ОСОБА_1 лише 11 липня 2016 року, яку направив йому на адресу 14 липня 2016 року, а з даним позовом до суду звернувся у травні 2017 року. (а.с. 36-38).

Пропуск встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України річного строку (який є преклюзивним) припиняє права кредитора щодо предявлення вимоги до спадкоємців позичальника.

Оскільки Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1М у травні 2017 року, то визначений ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк сплив, так як Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Першої Словянської нотаріальної контори з Претензією до спадкоємців 27 квітня 2016 року після спливу шестимісячного строку, до ОСОБА_1 14 липня 2016 року вже після спливу річного строку, а до суду з позовом до ОСОБА_1 у травні 2017 року, то визначений ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 ЦК України строк сплив.

Дана обставина позбавляє права вимоги кредитора, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення зі ОСОБА_1 боргу спадкодавця у сумі 9013,24 грн. не підлягають задоволенню.

За приписами ст. 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судом також не вбачається стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 77, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст. ст. ст.ст.11, 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054, 1269, 1281, 1282 ЦК України, Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити у звязку з відсутністю підстав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено та підписано у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6