Справа № 372/871/16-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/647/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 47 07.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі із 30 грудня 2006 року по 28 травня 2013 року, за період якого ними придбано автомобіль Chery Beat д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований 07 травня 2013 року на ім'я відповідача. Вказаний автомобіль є неподільною річчю і знаходиться у постійному користуванні відповідача. Просила виділити ОСОБА_2 автомобіль на праві власності із спільної сумісної власності подружжя та стягнути із відповідача на свою користь компенсацію вартості її частки у сумі 92100 грн.

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ним було придбано житловий будинок у АДРЕСА_1 за рахунок коштів, виручених від продажу іншої квартири в АДРЕСА_2, що була придбана на кошти, належні особисто йому. 25 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого було прийнято в лізинг автомобіль Chery Beat, і цього ж дня здійснений авансовий платіж у сумі 42840 грн., 28 квітня 2012 року - останній платіж у розмірі 40127,58 грн., загальна вартість автомобіля 85680 грн. Перший платіж здійснено із його особистих коштів, що залишились від продажу квартири у м. Таганрог, відповідно є всі підстави вважати цю частину автомобіля його приватною власністю, а інша ? частина є спільною сумісною власністю подружжя. 09 серпня 2012 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль отримав механічні пошкодження із завданням збитки в розмірі 18000 грн., які виплачені СК «Гарантія», цю виплату отримала ОСОБА_3, ремонт автомобіля здійснював він за власний рахунок. Крім того, під час перебування у шлюбі ними було також придбано рухоме майно і будівельні матеріали для ремонту квартири, які знаходяться у належній ОСОБА_3 квартирі на загальну суму 32207 грн. З врахуванням рівності часток майна він має право на кількість майна на суму 64510 грн. Просив виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право на зазначене ним рухоме майно, виділити йому та визнати за ним право власності на автомобіль Chery Beat, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить ? частину від сплаченої за будівельні матеріали, для ремонту квартири в сумі 1500 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, виділено ОСОБА_2 автомобіль Chery Beat легковий універсал-В, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 61895,55 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд першої інстанції зробив хибний висновок про відсутність факту припинення права власності ОСОБА_3 у спірних правовідносинах, не взявши до уваги факт існування укладеної та виконаної сторонами угоди про розірвання шлюбу та поділ майна без звернення до суду від 03 листопада 2012 року, написаною ОСОБА_3 власноручно, чим підтверджується припинення права власності позивача на її частку в праві власності на автомобіль та отримання грошової компенсації. Всі умови даної угоди сторонами виконано в повному обсязі, але суд не надав зазначеному правочину своєї оцінки. Зазначав, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі зміни їх власника, що і було зроблено в даному випадку. Судом також не було задоволено його клопотання про витребування доказів, хоча дані, які містяться в них, могли суттєво вплинути на прийняття рішення по суті спору, зокрема щодо встановлення вартості спірного автомобіля 95211,46 грн. та розміру компенсації, отриманої ОСОБА_3 від ОСОБА_2 за свою частку у спільному сумісному майні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, із таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі із 30 грудня 2006 року по 28 травня 2013 року.

31 серпня 2007 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 145 т. 1).

09 березня 2010 року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_2, належну йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 08 грудня 2009 року (а. с. 68 т. 1). На придбання вказаної квартири ОСОБА_2 видано державний житловий сертифікат Міністерством регіонального розвитку Російської Федерації від 26 лютого 2008 року (а. с. 70 т. 1).

26 березня 2010 року ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 147 т. 1).

30 червня 2010 року ОСОБА_3 придбала будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі договорів купівлі-продажу.

Під час шлюбу ОСОБА_3 уклала із ПАТ «КБ «ПриватБанк» договір фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль Chery Beat легковий універсал-В, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3; виплати за договором ОСОБА_3 здійснювала із 25 травня 2011 року по 28 квітня 2012 року, перший платіж в сумі 48330 грн., згідно довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором відсутня.

В подальшому автомобіль Chery Beat д.н.з. НОМЕР_4, що було зареєстровано за ОСОБА_3, 03 травня 2013 року був знятий з обліку для реалізації та перереєстрований згідно довідки-рахунку на ОСОБА_2, після перереєстрації присвоєно номерний знак НОМЕР_2, вартість автомобіля згідно довідки-рахунку 95211,46 грн. (а. с. 214 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Пунктами 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Суд першої інстанції вірно застосував дану норму, і виходячи із того, що спірний автомобіль було придбано в шлюбі, обґрунтовано вважав автомобіль Chery Beat легковий універсал-В, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, ОСОБА_2 доводив, що автомобіль придбано в більшій частині за рахунок грошових коштів, виручених від продажу належного йому особистого майна, а саме квартири в Російській Федерації, і тому частки в праві власності подружжя не можуть бути рівними.

Дані доводи були спростовані позивачем ОСОБА_3, яка надала договір купівлі-продажу квартири, датований тим же місяцем, що і договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_2, отже джерела придбання майна формувалися в даний період за рахунок коштів обох сторін.

Крім того, ОСОБА_2 просив виділити ОСОБА_3 рухоме майно, придбане сторонами під час шлюбу, однак акт опису та оцінки майна від 10 травня 2016 року складений самим відповідачем на власний розсуд без жодних доказів їх придбання, зокрема товарних чеків, квитанцій, накладних тощо, крім того, даний перелік майна не визнавався ОСОБА_3, а окремі речі, такі як ліжко, пральна машина, духовка, швейна машина, взагалі не визначені будь-якими індивідуальними ознаками.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив йому в задоволенні позову, із чим погоджується і колегія суддів.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя і виділяючи ОСОБА_2 автомобіль із компенсацією вартості його частки на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль Chery Beat був придбаний в зареєстрованому шлюбі і відтак є спільним майном подружжя, а тому підлягає поділу.

Із даними висновками колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

В матеріалах справи на а. с. 118 наявна угода про розірвання шлюбу і розподіл майна, укладена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 03 листопада 2012 року, за якою ОСОБА_3 зобов'язалася передати свої права на нерухоме майно АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за умови виконання ним наступних дій: в день підписання офіційного документу про передачу зазначеного нерухомого майна він подасть заяву про зняття з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_4; все рухоме майно, набуте під час шлюбу, а також витрати на ремонт, залишаються у ОСОБА_3, окрім ноутбуку; засоби, перераховані страховою компанією «Гарантія» за пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді автомобіль, залишаються у користуванні ОСОБА_3; ОСОБА_3 може безперешкодно забрати свої речі, а також деякі необхідні речі, що знаходяться на дачі в с. Жуківці. ОСОБА_3 зобов'язалася передати всі права на автомобіль, за умови, що «страховка» залишається за ОСОБА_3, і в найближчий час (приблизно впродовж півроку) автомобіль буде переоформлений на ім'я ОСОБА_2

Обставини щодо змісту та підписання даної угоди сторонами під час розгляду апеляційної скарги не заперечувались.

24 квітня 2013 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок у АДРЕСА_1, та земельну ділянку за цією ж адресою (а. с. 122 - 125 т. 1).

Листом територіального сервісного центру № 3244 МВС України від 05 листопада 2016 року № А-104 повідомлено, що автомобіль Chery Beat д.н.з. НОМЕР_4 було зареєстровано за ОСОБА_3, 03 травня 2013 року був знятий з обліку для реалізації та перереєстрований згідно довідки-рахунку на ОСОБА_2, після перереєстрації присвоєно номерний знак НОМЕР_2, вартість автомобіля згідно довідки-рахунку 95211,46 грн. (а. с. 214 т. 1).

Листом територіального сервісного центру № 3244 МВС України від 07 лютого 2017 року № 50 повідомлено, що 07 травня 2013 року зареєстровано автомобіль Chery Beat д.н.з. НОМЕР_2 на ОСОБА_2 (а. с. 1 т. 2).

Відтак, до розірвання між сторонами шлюбу 07 травня 2013 року ними було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, за умовами якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 спірний автомобіль, вартість автомобіля зазначена 95211,46 грн.

Разом із тим судом першої інстанції не надано належної оцінки наведеним доказам у їх сукупності, із яких вбачається, що всі умови угоди про розподіл майна, укладеної ОСОБА_3 та ОСОБА_2 03 листопада 2012 року, є фактично виконаними, що свідчить про досягнення подружжям взаємної згоди при розподілі майна, в тому числі в частині поділу автомобіля, який було перереєстровано на ОСОБА_2

Колегія суддів відхиляє доводи позивача ОСОБА_3 про те, що даний договір було укладено нею для збереження сім'ї та про те, що кошти за спірний автомобіль вона не отримувала. Так, дані доводи біль-якими доказами не підтверджені, а договір купівлі-продажу спірного автомобіля в передбаченому законом порядку не оспорювався та недійсним не визнавався.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки майно було поділене подружжям в ході виконання угоди від 03 листопада 2012 року до розірвання шлюбу, права позивача не є порушеними і суд першої інстанції задовольнив позов про поділ майна подружжя без наявних на те підстав.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування в частині задоволення позову ОСОБА_3 із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 рішення суду є законним, обґрунтованим і не може бути скасоване із підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.