Номер провадження: 22-ц/785/777/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання дій та постанови неправомірними та зняття арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Суворовського ВДВС ОМУЮ про визнання дій та постанови неправомірними та зняття арешту посилаючись на те, що 23.10.2016 року їй стало відомо про накладення арешту на її майно, однак з яких підстав їй невідомо, так як інформації на її звернення вона не отримала. При цьому також вказувала на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5, а не їй.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним представники ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без задоволення суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернулася з позовом до Суворовського відділу ДВС ОМУЮ про визнання дій посадових осіб неправомірними, визнання постанови про арешт майна від 26.03.2015 року №47017844 та від 20.10.2016 року №50654232 незаконними, та просила також зняти арешти з майна, а саме - з квартири АДРЕСА_2, квартири АДРЕСА_3 та машиномісця АДРЕСА_4, накладені вказаними постановами.

В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що 23.10.2016 року їй стало відомо про накладення арешту на її майно, однак з яких підстав їй невідомо, так як інформації на її звернення вона не отримала. При цьому також вказувала на те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5, а не їй.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованої 23.10.2016 року 04.12.2015 року та 20.10.2016 року на підставі постанови виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Скорика О.П. від 26.03.2015 року та постанови Суворовського ВДВС м.Одеса від 20.10.2016 року було вчинено запис про реєстрацію обтяження на майно ОСОБА_2. Згідно даної довідки по запиту було надано інформацію про нерухоме майно по параметрам фізичної особи, де перелічено усе майно ОСОБА_2 в тому числі і яке за нею було зареєстровано раніше, оскільки із довідки по майну ОСОБА_5 видно, що саме за ним зареєстровано право власності на квартиру№5 по вул.Дніпропетровська дорога,129 в м.Одесі і по даному майну арешту не має.

Встановлені факти вказують на те, що арешт було накладено не на конкретне майно, а на все майно боржника ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час прийняття постанови від 26.03.2015 року , державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 20.10.2016 року постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Враховуючи вказану норму та встановлені обставини, суд обгрунтовано дійшов висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень, закріплених нормами Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для скасування постанов про арешт майна ОСОБА_2 немає.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом доказів щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, неправомірність дій посадових осіб Суворовського ВДВС ОМУЮ які не реагували на обставини, викладені в заявах представників ОСОБА_2, неповне з`ясування спірних правовідносин, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення є необґрунтованими оскільки не наводять конкретних фактів порушень, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

М.М. Драгомерецький