АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3112/17 Головуючий 1-ї інстанції Дем'яненко І.В.
Справа №630/742/16-ц Доповідач: Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Костенко Т.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення до квартири, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідача передати їй дублікат ключів від вхідних дверей та не перешкоджати у проживанні в цій квартирі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить кожному по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. На даний час вона не має можливості користуватися квартирою, оскільки відповідач постійно чинить їй перешкоди у доступі до неї.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали, заперечуючи проти його задоволення, вказували на те, що між сторонами по справі після розірвання між ними шлюбу, існують неприязнені стосунки, які приводять до постійних конфліктів і сварок.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема вказує, що проживання їх в одній квартирі, в який кімнати є суміжними, буде неможливим і перетвориться в постійне з'ясування хто буде сплачувати комунальні послуги, хто буде займатися прибиранням місць загального користування і т.п.

Позивач ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про не перешкоджання у проживанні в квартирі та передання дублікату ключів від вхідних дверей, сторонами не оскаржується, тому відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

А за змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

За положеннями ст.13 Конституції України, ст.ст. 319, 355, 358 ЦК України всі співвласники квартири (будинку) мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбуватися за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, внаслідок чого кожен із співвласників зобов'язаний реалізовувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_1 перебували з 10 серпня 1991 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_6,1993р.н., який на теперішній час є повнолітнім.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 08 вересня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Цим рішенням також було проведено поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема за кожним з них визнано право власності - на 1/2ч. квартири АДРЕСА_2. Право власності на 1/2ч. вищеназваної квартири позивач зареєструвала на своє ім'я в установленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, відповідач, який є власником 1/2ч. цієї квартири, чинить колишній дружині ОСОБА_2 перешкоди у проживанні та користуванні квартирою, а саме замінив замок на вхідних дверях, який, як він стверджував, вийшов із ладу, але дублікату ключа від нового замку позивачці не надав, чим позбавив її можливості безсторонньо потрапити до спірного житла.

Позивач за захистом свого порушеного права власника неодноразово зверталася до правоохоронних органів стосовно вчинення колишнім чоловіком ОСОБА_1 перепон у її проживанні в квартирі, про що свідчать копії заяв, відповіді на ці звернення та висновки поліції про проведення з цього приводу відповідних перевірок (а.с.8-11, 68-79).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позов в частині вселення позивача, як власника 1/2ч. спірного жилого приміщення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку, правильно визначив природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює і на підставі встановленого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Твердження апелянта та його представника про те, що сторони не зможуть разом проживати в спірній квартирі, оскільки на даний час не визначено порядку користування кімнатами, які є суміжними, а також приміщеннями загального користування, та з приводу того хто і коли з них буде сплачувати комунальні послуги, колегією суддів не приймаються, оскільки вони є надуманими та безпідставними. При цьому сторони не позбавлені права, якщо вони не дійдуть згоди з цього питання, звернутися до суду з відповідним позовом про визначення порядку користування квартирою.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням норм закону, колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -