У Х В А Л А

17 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Ренійської міської ради Одеської області, ОСОБА_7, Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа − Комунальне підприємство «Ренійське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення судів попередніх судових інстанцій залишено без змін.

8 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) та статті 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 18 листопада 2009 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому застосована зазначена норма права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про відмову в задоволенні позову про визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті матері, оскільки вона за життя не вчиняла дій щодо оформлення своєї частки спадщини після смерті її чоловіка, який є батьком позивача.

Натомість надані для порівняння ухвала Верховного Суду України від 18 листопада 2009 року (в справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини) та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року (в справі про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини) не можуть бути прикладами неоднакового застування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки прийняті у справах з іншими предметами спору, підставами позову, змістом позовних вимог, встановленими фактичними обставинами.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Ренійської міської ради Одеської області, ОСОБА_7, Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа − Комунальне підприємство «Ренійське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на спадкове майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко