Справа № 477/1973/16-ц
Провадження № 2/477/88/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Хижняк К.А.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,83 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.

В обґрунтування цих вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. На час відкриття спадщини із померлою були зареєстровані її сини - відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Однак ОСОБА_3 не мав та не має нині наміру приймати спадщину, але від неї в нотаріальному порядку не відмовився.

Позивачка, маючи такий намір, своїм правом у передбачений законом строк не скористалася, мотивуючи тяжким перенесенням смерті матері та тривалим лікуванням, в тому числі, в умовах стаціонару. За вказаного послалася про поважність причин пропуску нею строку прийняття спадщини та просила про захист її спадкових прав, враховуючи також, що відповідачі не заперечують проти її вступу у спадкові права. Просить визнати за нею право власності на вказане майно, що визначене їй за умовами спадкового договору, укладеного між нею та братом ОСОБА_2, як спадкоємцями, які виявили бажання прийняти спадщину.

Посилаючись на те, що через вище вказані обставини, а також втрату оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, можливість нотаріального оформлення її спадкових прав вичерпано, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене. Вказувала, що смерть матері дуже тяжко перенесла, проходила лікування, через що пропустила строк прийняття спадщини. Її брат ОСОБА_2 спадщину після смерті матері прийняв, а брат ОСОБА_3 лише зареєстрований із матір'ю, але на території України не мешкає з 1992 року. Зазначає, що ОСОБА_2, не заперечує проти її прав у спадковому майні та у 2009 році між ними укладено договір щодо виділу спадкового майна в натурі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав. Пояснив, що вони є сестрою та братом по матері. Після смерті матері він спадщину прийняв, а позивачка строк пропустила так як хворіла та перебувала у поганому стані, але він не заперечує проти її вступу до кола спадкоємців. Також вказує про укладений між ними спадковий договір, відповідно до якого вони розподілили спадкове майно в натурі. Щодо відповідача ОСОБА_3 вказував, що брат не мешкав із матір'ю на час її смерті, на території України не проживає з 1992 року, та лише є зареєстрованим у с.Новогригорівка.

Відповідач ОСОБА_3 14.02.2017 року звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що із матерію на час її смерті не проживав. На території України взагалі не мешкає з 1992 року, проживає на території Російської Федерації та приїхав лише за для розгляду даної цивільної справи. Наміру приймати спадщину після смерті матері не мав та не має. У зв'язку з поверненням додому, наступні судові засідання просив провести без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

За даними копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис прос смерть за № 43 від 22.06.2009 року (а.с. 21).

Родинні стосунки позивачки та спадкодавця ОСОБА_5, а також її право на спадкування відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України як спадкоємця першої черги, підтверджується даними копії актового запису про народження позивачки ОСОБА_1 (а.с. 20, 42).

Згідно копії Державного акту серії НОМЕР_2, що виданий 22.04.2003 року на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 27.02.2003 року № 65-р, у власності ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 3,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 23).

Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом, та на які посилається у своїй заяві, підтверджуються змістом листа приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Спапеги О.П. від 12.102016 року № 807/01-16 (а.с. 30).

Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 36).

За відомостями Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на час смерті ОСОБА_5 із спадкоємців першої черги із нею зареєстровані сини ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 22).

За положеннями ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Враховуючи, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, то спадкові правовідносини не вичерпані.

Згідно наданих позивачем медичних документів, слідує про її хворобу та проходження лікування в грудні 2009 року (а.с. 18).

Враховуючи викладене, та встановивши, що позивачкою було пропущено строк звернення до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті матері у зв'язку з поважними обставинами, що спадкові правовідносини не вичерпано, та відповідно до ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, суд вважає, що спадкові права ОСОБА_1 підлягають захисту.

Щодо наявності інших спадкоємців, то положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Втім, як встановлено в ході розгляду даної справи, відповідач ОСОБА_3 на території України не мешкає з 1992 року, в тому числі не проживав із матір'ю на час її смерті, а є лише зареєстрованим у АДРЕСА_1.

За такого, останній не може бути включений до кола спадкоємців за фактом проживання із спадкодавцем на час смерті. Окрім того, із заявою про прийняття спадщини після смерті матері він до нотаріуса не звертався, отже ОСОБА_3 своїм правом на спадкування не скористався.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а отже спадкоємці, що прийняли спадщину, як власники вищевказаного майна, вправі розпорядитися ним на власний розсуд.

Відповідно до положень ч.2 ст.1278 ЦК України, кожен спадкоємець має право на виділ його частки в натурі. Оскільки за вимогами ч.5 ст.1269 ЦК України, спадкове майно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, то останні вправі розпорядитись належним їм майном, в тому числі уклавши вищевказаний договір про виділ кожному в натурі його частки.

Зі змісту укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору від 20.12.2009 року, останні домовилися про розподіл спадкового майна у наступний спосіб, ОСОБА_1 виділяється спірна земельна ділянка площею 3,83 га, а ОСОБА_2 - житловий будинок АДРЕСА_1, щодо якої, як вказують сторони мати правовстановлюючого документу не оформила, але дані про неї як власника вказаного майна внесені до погосподарської книги, копія якої надана суду.

Враховуючи наведене, та встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268-1269 ЦК України, є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_5, що причини пропуску строку прийняття ОСОБА_1 спадщини визнано поважними, то наявні підстави для захисту її спадкових прав, що можливість нотаріального оформлення спадкових прав позивача вичерпано через втрату оригіналу правовстановлюючого документу щодо спірної земельної ділянки, що, окрім того перешкоджає в нотаріальному порядку виділу спадкового майна в натурі на підставі укладеного між позивачем та ОСОБА_2 спадкового договору, то відповідно до ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідним їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на земельну ділянку площею 3,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Жовтневого району Миколаївської області та зазначена у Державному акті серії НОМЕР_2, виданому 22 квітня 2003 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 251.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2017 року.

Суддя Л.М. Семенова