Справа №489/5240/15-ц 24.05.2017 24.05.2017 24.05.2017
Провадження №22-ц/784/1139/17
Справа 489/5240/15-ц
Провадження 22ц-784/1139/17 Головуючий по 1 інстанції Губницький Д.Г.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У серпні 2015р. ПАТ «Дельта Банк» пред'явило позов до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що за кредитним договором, укладеним 21 травня 2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 останній отримав 68400 дол. США під 12,7% річних до 20 травня 2032р.

21 травня 2007р. ОСОБА_2 з метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що позичальник станом на 09 липня 2015р. має 1211284 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом, позивач, який з 20 травня 2013р. є правонаступником позичальника, просив звернути стягнення на предметом іпотеки шляхом визнання права власності на це майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною другою статті 16 ЦК передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст.ст.335,376 ЦК, тобто у зв'язку з набуттям права власності на безхазяйну річ та на самочинне будівництво. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК).

Стаття 392 ЦК, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 21 травня 2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 68400 дол. США під 12,7% річних до 20 травня 2032р.

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між первісним кредитором та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 21 травня 2007р. предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

12 травня 2009р., 04 серпня 2010р. між ОСОБА_2 і ВАТ «Кредитпромбанк» укладено додаткові договори №1, №2 до кредитного договору від 21 травня 2007р., а 04 серпня 2010р. договір про внесення змін до іпотечного договору.

Згідно з названими змінами банк відкриває позичальнику траншову кредитну лінію в валюті в межах загальної суми 52839,67 дол. США, з терміном погашення до 20 травня 2032р. В рамках основного зобов'язання - видача траншу в розмірі 25451 грн. 49 коп. під 20% річних до 03 серпня 2012р. Пеня у розмірі подвійної ставки за кожен день порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів. Штраф у розмірі 3% від загальної суми кредиту за ненадання іпотеко держателю будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачена кредитним договором.

Пунктами 2.10., 3.2.1. іпотечного договору передбачено, що реалізація іпотекодержателем права звернення стягнення на майно відбувається у відповідності до умов розділу 4 цього договору.

В пункті 4.3. вищезазначеного договору зазначено, що звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку, визначеному Законом «Про іпотеку». Положення цього пункту є застереженням для задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог.

За п.4.4. іпотечного договору, у випадку, коли виконання п.4.3. цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись за захистом своїх порушених прав до суду.

За розрахунком позивача станом на 09 липня 2015р. відповідач має 1211284 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом з яких: 975879,72 грн. - тіло кредиту, 189198,83 грн. - відсотки, 41324,62 грн. - пеня, 1789,75 грн. - штраф за прострочення кредиту, 3091,11 грн. - штраф за прострочення відсотків.

Вимога позивача від 10 квітня 2015р. про погашення кредитної заборгованості відповідачем залишена без виконання.

За таких обставин, а саме неможливості в судовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на це майно, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального і процесуального права не можна визнати обґрунтованими, тому що в разі неможливості прийняття у власність іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у досудовому порядку у зв'язку з діями або бездіяльністю іпотекодавця іпотекодержатель вправі пред'явити вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.39 Закону "Про іпотеку".

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2017р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: