АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 755/146/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Арапіна Н.Є.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3454/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Чумаченко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та направити справу для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Зазначає, що окрім вимоги про позбавлення батьківських прав, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів. В силу ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача та частиною 14 цієї статті позивачу надано право вибору між кількома судами, яким підсудна справа.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши думку осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві зазначено місце проживання відповідача: АДРЕСА_1, що територіально не відноситься до Дніпровського районного суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності і відповідно до частини 1 вказаної норми позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача у відповідності до частини 1 статті 110 ЦПК України за своїм місцем проживання у Дніпровському районі м. Києва.

Матеріально-правова вимога позивача щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до стягнення заборгованості за аліментами та пені прострочення сплати аліментів.

Позивачем в одній позовній заяві об'єднано кілька вимог, а саме: позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів за правилами статті 196 СК України.

Виходячи з цього, колегія суддів дійшла висновку про те, що ч.1 ст. 110 ЦПК України не поширює свою дію на правовідносини про стягнення боргу за аліментами та пені, оскільки згідно з матеріалами позову у 2009 році рішенням Яготинського районного суду Київської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів та 09.04.2009 року видано виконавчий лист.

Отже, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року постановлена з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді