Справа № 2/593/201/2017
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"16" травня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що відповідач, будучи її колишнім чоловіком, без поважних причин з березня 2015 року не проживає у належному їй житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, а так як формальна реєстрація відповідача у зазначеному будинку позбавляє її права на оформлення житлової субсидії, звернулася до суду з позовом про визнання його особою, що втратила право на користування цим житлом.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, із позовом ОСОБА_1 погоджуються, не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду даної справи, що дає суду підставу для її розгляду заочно у його відсутності по наявних у ній матеріалах.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та допитаних по її клопотанню свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом із своєю матір"ю ОСОБА_3, бабцею ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 є співвласниками будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кожному із них належить по 1/4 його частині. Після смерті бабці позивачка по заповіту успадкувала належну їй частину зазначеного будинковолодіння.

Вищевказане підтверджується поясненнями позивачки та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що було видане 27 березня 2009 року виконавчим комітетом Вільховецької сільської ради народних депутатів; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Бережанським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 3 квітня 2009 року; заповітом, складеним спадкодавицею ОСОБА_4 17 квітня 1997 року; зведеним оціночним актом та письмовим повідомленням Бережанського ОК МБТІ за № 172-б від 23 вересня 2008 року.

Судом також встановлено, що у будинковолодінні, що належить родині позивачки, з 24 березня 1998 року значиться прописаним відповідач ОСОБА_2, однак з 2015 року він там не проживає без поважних причин, тобто відповідач втратив право на користування цим житлом.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач за рік до розірвання їх шлюбу, а саме: весною 2015 року залишив її будинок, і з цього часу там не проживає, хоч і по теперішній час значиться прописаним в ньому, а через формальну реєстрацію відповідача у її будинку вона не має можливості скористатися своїм правом на житлові субсидії, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому із зазначених підстав наполягає на задоволенні її позовних вимог.

Пояснення позивачки підтверджуються оглянутою в судовому засіданні будинковою книгою, з якої видно, що у належному родині позивачки будинковолодінні з 24 березня 1998 року значиться прописаним відповідач та поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Так, д опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1. Цей факт їй достовірно відомий, бо вона проживає по сусідству, і впродовж останніх двох років відповідача у будинку позивачки вона не бачила.

Свідок ОСОБА_5 дав суду аналогічні покази, зокрема, пояснив, що відповідач, ще до розірвання шлюбу забрав всі свої особисті речі і покинув помешкання позивачки. В даний час він проживає у будинку своїх батьків в селі Вільховець, а у будинку позивачки він є лише формально зареєстрованими. Вищевказаний факт йому достовірно відомий, бо він також є співвласником цього помешкання, позивачка є його рідною сестрою, а відповідач є його колишнім швагром.

Таким чином, поскільки відповідач понад встановлені Законом строки без поважних на те причин не проживає у належному позивачці будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, то він втратив право на користування цим житлом, а тому позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.10, 57-60, 212-215, 218, 224, 228, 292, 294 ЦПК України та ч.2 ст. 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.