АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

21 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1,ОСОБА_3,третя особа : ОСОБА_4,приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна про визнання недійсним договорів дарування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА :

Дана справа перебуває у провадженні Деснянського районного суду м.Києва з квітня 2016 року .Одночасно із позовною заявою позивач звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.04.2016 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 08.09.2016 року ухвалу судді Деснянського районного суду м.Києва від 14 .04.2016 року скасовано з передачею питання на новий розгляд.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва заяву СПД-ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельні ділянки :- по вул.Радистів,75 у м.Києві, пл..0,1000 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 8 000 000 000 :62:038:0027);

- по вул.Радистів,77 у м.Києві, пл..0,1000 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 8 000 000 000 :62:038:0028);

- по вул.Радистів,79 у м.Києві, пл..0,1000 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 8 000 000 000 :62:038:0029);

- по вул.Радистів,81 у м.Києві, пл..0,1000 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 8 000 000 000 :62:038:0030).

Заборонено відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо вищезазначених земельних ділянок.

Не погодившись з такою ухвалою судді Шуляк Т.Н. подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та повернення питання на новий розгляд. Посилається на незаконність та безпідставність оскаржуваної ухвали. Вважає,що підстав для накладення арешту на належні їй земельні ділянки у суду не було,оскільки :- дарування їй земельних ділянок відбулося із дотриманням вимог закону, ОСОБА_3 подарував,а вона прийняла у дар ці земельні ділянки,договір посвідчений нотаріально,на час укладення угод заборон щодо відчужження земельних ділянок не існувало; - позивач не є стороною у договорах дарування і його твердження про фіктивність угод є безпідставними;-вказані земельні ділянки ніколи не вносилися до Статутного фонду ТОВ «Торговий дім «Каміла» і ОСОБА_3 не надавав згоди на розрахунок за частку у цьому Товаристві вказаними земельним ділянками;- позивачем не доведено наявність у ОСОБА_3 боргу перед позивачем,судових рішень які би набрали законної сили про таке на час подання заяви не існувало;- позивачем не надано доказів тому,що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Зазначає,що вирішуючи питання про забезпечення позову,суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб,права яких можуть бути порушені при застосуванні таких заходів забезпечення,зокрема її права як власника.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1- ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Позивач та представник ОСОБА_4 за довіреністю- Петренко С.В. просили апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_7,який є представником ОСОБА_3 вважав апеляційну скаргу такою, що підлягає запдоволенню.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. подала письмові заперечення ,просила розглянути справу за її відсутності.

Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб,що не з'явилися.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обгрунтованість ухвали судді в цій частині,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначав ,що ОСОБА_3 не розрахувався за відступлену йому ОСОБА_4 частку у статутному фонді ТОВ ТД «Каміла»,має борг понад 8 млн. грн. і здійснив дарування земельних ділянок своєї матері з метою уникнення майнової відповідальності. ОСОБА_8 відступив йому - СПД ФОП ОСОБА_2 право вимоги за цим боргом.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб,суддя виходив з того,що між позивачем, як правонаступником ОСОБА_4, та ОСОБА_3 існує спір щодо повернення останнім боргу у значному розмірі. Предметом договору дарування є земельні ділянки, які належали боржнику і за рахунок яких позивач сподівався задовольнити свої вимоги. Вважав, що у разі позитивного рішення не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити його виконання.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

У даному випадку в заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Виходячи з характеру заявлених вимог, того що предметом спору є саме земельні ділянки, суддя прийшов до правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення у вигляді арешту та заборону відчуження земельних ділянок, що є предметом договору дарування, може утруднити або зробити неможливим виконання такого рішення, а тому обґрунтовано вжив заходів забезпечення в спосіб, обраний позивачем й доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Посилання апелянта на те, що договір дарування не може бути визнаний фіктивним з підстав наведених позивачем та на відсутність судового рішення, яке би набрало законної сили про стягнення боргу, не можуть бути прийняті судовою колегією до уваги, оскільки предметом спору у даній справі є саме земельні ділянки ,подаровані ОСОБА_3 своєї матері і у разі задоволення позову вони підлягають поверненню у його власність,за рахунок якої позивач має намір отримати борг. А обставини,щодо наявності підстав для задоволення позову перевіряються судом під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає,що ухвала судді відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 754/4985/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2937/2017-ц

Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.