РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4537/17

Провадження № 2/643/3388/17

12.09.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.,

при секретарі - Кречетовій М.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання права та включення до переліку вкладників, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, уточнивши його в наступному, в обґрунтування якого зазначив, що 30.04.2014 уклав з Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі Банк) договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000000138 (далі Договір) на виконання якого відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2, що використовувався для поповнення, зняття готівкових коштів, безготівкових зарахувань та повернення коштів. Крім того, позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3.

21.04.2016 між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» як позичальниками укладено ряд договорів № 980-019-000225571, № 980-006-, № 980-019-000225636, № 980-019-000225630, а також договір № 980-019-000233274 від 05.05.2016, за якими позивачем позичальникам в тимчасове користування за плату надані кошти, а останні зобов'язались повернути їх позивачеві на рахунок № НОМЕР_2 в Банку, а також сплатити проценти за їх використання шляхом перерахунку на рахунок № НОМЕР_3.

На виконання вказаних договорів на поточні рахунки позивача, відкриті в Банку, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» перераховано кошти на загальну суму 176241,24 грн., що підтверджується довідками про стан рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 15.08.2016.

Рішенням Правління Національного банку України (далі НБУ) від 23.05.2016 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення № 812 від 23.05.2016 про запровадження з вказаної дати тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Банку. Згідно рішення Правління НБУ від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 змінено Уповноважену особу Фонду якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», з 05.09.2016 всі повноваження ліквідатора Банку, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків Волкову О.Ю.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону Фонд інформує про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті, отже позивач дізнався, що з 01.07.2016 почались виплати гарантованої суми вкладникам через банки агенти, для отримання якої вкладникам необхідно звернутися до банків агентів, але його не включили до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Позивач направив відповідачу заяву з вимогою включити його до переліку вкладників, на яку Уповноважена особа на ліквідацію Банку повідомила, що кошти у сумі 176241,24 грн. дійсно знаходились на поточних рахунках позивача № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, але з підстав, передбачених ст.ст. 215, 216 ЦК України та ст. 37, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону перекази коштів (транзакція) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на вказану вище загальну суму є нікчемним і на момент проведення транзакцій вказані товариства не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для їх проведення.

Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та зобов'язати відповідача здійснити вказані дії.

До суду сторони не з'явились, представник позивача надав заяву про слухання справи у свою відсутність, на задоволенні позову наполіг.

Від відповідача надійшли письмові заперечення на позов, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій Уповноваженої особи Фонду та обрання позивачем невірного способу захисту через неможливість розгляду позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 30.04.2014 між позивачем і Банком укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000000138 на виконання якого відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 11).

Крім того, сторонами не заперечується, а отже й не підлягає доказуванню, що між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» (далі Позичальники) укладено ряд договорів № 980-019-000225571, № 980-006-, № 980-019-000225636, № 980-019-000225630 від 21.04.2016, а також договір № 980-019-000233274 від 05.05.2016, за якими позивач в тимчасове користування за плату надав Позичальникам кошти, а останні зобов'язались повернути їх позивачеві на рахунок № НОМЕР_2 в Банку, а також сплатити проценти за їх використання шляхом перерахунку на рахунок № НОМЕР_3, відкритий позивачем у банку. На виконання вказаних договорів на вказані рахунки позивача Позичальниками перераховано кошти на загальну суму 176241,24 грн., що підтверджується довідками про стан рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 15.08.2016 (а.с. 12-15).

23.05.2016 в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора Банку. З 05.09.2016 всі повноваження ліквідатора банку, визначені Законом, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків Волкову О.Ю.

З 01.07.2016 почались виплати гарантованої суми вкладникам, для чого необхідно звернутися до банків агентів, але позивача не включили до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивач звернувся до відповідача з вимогою включити його до переліку вкладників, на що Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомила, що кошти на загальну суму 176241,24 грн. знаходились на поточних рахунках позивача № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, але з підстав, передбачених ст.ст. 215, 216 ЦК України та ст. 37, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону перекази коштів (транзакція) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на вказану вище загальну суму є нікчемним і на момент проведення транзакцій вказані товариства не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для їх проведення. Тим самим відповідач відмовляється визнати позивача вкладником та включити його до відповідного реєстру (а.с. 12-15, 83).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п. 4-6 ч. 4 ст. 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені ст. 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених ст. 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 27 Закону виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладником, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку перелічені в ч. 3 ст. 38 Закону.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті» (далі Інструкція), затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 відповідно до п.1.4 глави 1 якої розрахунковий документ, це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Згідно п. 1.9 глави 1 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічне положення закріплене в п. 3.6. глави № Інструкції.

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів, це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах Верховного суду України від 19.08.2014 у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 у справі № 3-80гс14, від 09.09.2014 у справах № 3-45гс14, № 3-49гс14, від 21.10.2014 у справі № 3-147гс14 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку ст. 38 Закону України, оскільки Уповноважена особа Фонду не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів.

Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З погляду на положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог Банком, чи Уповноваженою особою Фонду відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами не є правомірними, отже позов має бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 18, 26, 27, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати право ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 на суму 176241 (сто сімдесят шість тисяч двісті сорок одна) гривень.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про включення ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 на суму 176241 (сто сімдесят шість тисяч двісті сорок одна) гривень.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», код 38619024, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.Ю. Скотар