З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17 лютого 2017 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Морозова В.В.
при секретарі Швидкій І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2003 року, на праві приватної власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1.
У вказаному будинку крім ОСОБА_1, зареєстровані: ОСОБА_2 - колишня невістка позивача та ОСОБА_3 - онука. З серпня 2014 року відповідачі забрали свої особисті речі та виїхали з будинку, і наразі проживають окремо.
Оскільки відповідачі не проживають в будинку понад рік та не сплачують комунальні витрати, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала через канцелярію суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.
В судове засідання відповідачі не з'явилися не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час і місце його проведення повідомлялися в установленому законом порядку, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224 ЦПК України.
Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено що домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2003 року.
Згідно довідки Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 17.11.2016 р. №6079, крім ОСОБА_1 в домоволодінні по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 - син позивача; ОСОБА_2 - колишня невістка та ОСОБА_3 - онука.
Згідно акта опитування сусідів від 20.11.2016 року, ОСОБА_2 та її дочка - ОСОБА_3, фактично не проживають більше року в домоволодінні по АДРЕСА_1. Речі останніх в домоволодінні відсутні.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 3 ст.29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але фактично не проживають з 2014 року в домоволодінні по АДРЕСА_1, а тому втратили право користування житловим приміщенням в даному будинку.
Будь-яких цивільно-правових угод з власником будинку, які давали б право відповідачам користуватися жилим приміщення у ньому, ОСОБА_2 не укладала.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщення в будинку АДРЕСА_1.
Керуючись ст.317, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст.213-215, 224-226 ЦПК України суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.
Суддя: В. В. Морозов